# Не п╕сня, а стог╕н...

Иван Кузьмич Андрощук

***

Не п╕сня, а стог╕н.

╥╥ тут нема╓, вона тут померла.

А голос?

То був т╕льки спогад.

Вона вже н╕де ╕ н╕коли.


Не голос, а спогад -

Кришталики см╕ху в розбитих дзеркалах.

А погляд -

На лезах очей помираючий спалах,

А серце заснуло на в╕стр╕ кинджала.


При╖ду - н╕зв╕дки.

Помру - на розпутт╕.

Благаю - якщо вже не зможеш зустр╕тись,

Благаю - якщо вже не можеш приснитись -

Забудься! -


Не хочеш.

Не п╕сня, а стог╕н.

А п╕сня завмерла на чорних кинджалах.

Скривавлен╕ губи зм╕я облизала.

Заплющ мо╖ оч╕.

...╤ душ╕ дзеркал залишили дзеркала.