# В╕н в небо вв╕рвався

Иван Кузьмич Андрощук

***

В╕н в небо вв╕рвався н╕чною зорею

Темряву р╕зав пропелер ножем

В╕н тишу сполохав надсадним ревом

╤ зник вдалин╕ золотим м╕ражем


Простуджена н╕ч пов╕вала льодом

Мотори тягли безупинне ·до▌

А пот╕м - в╕н не вернувся з польоту

╤ б╕льше не бачив його н╕хто


П╕д сонних суз╕р'╖в неясний шеп╕т

В╕н з неба з╕йшов, як з╕ сцени актор

Н╕хто не знав, як в чужому неб╕

Пальним захлинувся його мотор


А пот╕м - згадували п╕лоти

Як в╕н посм╕хнувся в останн╕й раз

Вв╕рвався зорею в н╕чн╕ висоти

╤ як дален╕ла його зоря