# Пелiкани

Ольга Игоревна Брагина

Ольга Браг╕на


ПЕЛ╤КАНИ

Роман

Легкий в╕терець проникав у в╕кно кр╕зь простирадло, яким було зав╕шене в╕кно. Св╕тало о трет╕й ноч╕, 'Б╕л╕ ноч╕' - говорили м╕сцев╕ мешканц╕, Елл╕ прокинулась о п╕в на п'яту, вже пот╕м згадала, що сьогодн╕ 22 червня, тод╕ все зрозум╕ло. Ст╕ни психл╕карн╕ напроти житлового будинку позолочен╕ сонцем, заставка Windows шар╕╓ться в╕д почуття в╕дсутност╕ власно╖ цноти, знову ст╕льки спаму в скринц╕ пов╕домлень, кому потр╕бний весь цей спам. 'Ми хочемо зробити вам пропозиц╕ю, в╕д яко╖ неможливо в╕дмовитись, з нами ви одразу опинитесь в стан╕ переможц╕в, представництва в ус╕х кра╖нах св╕ту, б╕тко╖ни без кривавих розвод╕в ╕ пошарпаних обмилк╕в ╕мпер╕ал╕зму в окремо взят╕й квартир╕. Чи готов╕ ви ц╕каво провести в╕льний час?'. Елл╕, властиво не задумуючись, натиснула кнопку 'В╕дпов╕сти' ╕ написала лакон╕чно-лаокоонове 'Так'. Пот╕м трохи подумала ╕ додала: 'А що потр╕бно робити?'. 'Майже н╕чого', - отримана в╕дпов╕дь нев╕домого сп╕врозмовника з того к╕нця драт╕вливого дроту, той к╕нець якого губиться десь в ╕нш╕й к╕мнат╕, Елл╕ розгублена - як же св╕товий к╕нематограф, ф╕льм 'Дзв╕нок', ембарго на пухнаст╕ ╕грашки для дорослих-д╕тей та д╕тей-дорослих, представник╕в яко╖сь рослинно╖ стат╕ - мабуть, знову ф╕локсера, адже за загравання з дияволом завжди доводиться платити, ╕ питання нав╕ть не в ц╕н╕. 'Справа у Граал╕', - майже в римовано в╕дпов╕в жовтий диявол (Елл╕ чомусь уявля╓ його жовтим, але ╕нод╕ кол╕р - це всього лише кол╕р ╕ б╕льше н╕чого, хто б що про це не думав), - так, саме у Граал╕, п╕д деревом ╤гдрас╕ль, у вишневому садочку на одному ╕з семи пагорб╕в та ста к╕льканадцяти п╕дмур╕вк╕в у фундамент╕ пам'ятника святому р╕вноапостольному Володимиру Червоне Нас╕ннячко бренду 'Разом у св╕тле майбутн╓' захований Грааль, великий ╕ могутн╕й. Та темн╕ сили св╕тового рев╕з╕он╕зму прагнуть вивезти його в нашу колишню метропол╕ю, оск╕льки саме в ньому сила ╕ т.д. Ну як, долуча╓шся до справи?'. 'А до чого тут я? - пита╓ Елл╕, розм╕шуючи каву тупим к╕нцем виделки. - Грааль (грайливо посм╕ха╓ться власному аватару, пильну╓ тимчасову в╕дсутн╕сть зморшок та синц╕в п╕д очами, дитина ери довгооч╕кувано╖ перемоги г╕алуроново╖ кислоти для неоф╕т╕в). Грааль - це добре, та що я можу зробити, його перевезуть через кордон у б╕знес-клас╕, притискатимуть до серця в самому центр╕ п╕дземного дьют╕-фр╕, п╕джареного диханням запальничок сотень мертвих курц╕в, чи╖ леген╕ - вз╕рець несмаку - залишились десь на фотограф╕ях к╕нця 80-х, отже д╕йсно краще п╕ти зв╕дси молодим та необачним, тому що пот╕м буде страшенно боляче за безп╕дставно в╕днят╕ в╕д в╕чност╕ роки - Грааль заховають у такому самому пагорб╕ десь понад р╕кою, ╕ натовпи турист╕в у сво╖х туристичних корабликах-каравеллах пропливатимуть повз нього, насолоджуючись теплим пивом з погано вимитих бокал╕в, ╕ так поступово спливатимуть роки. Отже. До чого тут я?'. 'Д╕вчинко, - в╕дпов╕в пройдисв╕т роду людського, - допивай свою кавайну каву з п╕нкою у форм╕ мантри 'Ом' та год╕ баз╕кати - берись до справи, карта м╕сцевост╕ вже в тво╖й поштов╕й скринц╕'.

Поштова скринька, як завжди, довго висла, набита мотлохом затятого колекц╕онера, який в╕дноситься до не╖, як до колишньо╖ коханки, яких не бува╓ забагато ╕ стерти ╖х ╕з жорсткого диску н╕коли не п╕дн╕ма╓ться рука. 'Знову сказала якусь милу банальн╕сть, - дума╓ Елл╕. - У найкращих будинках Парижу ╕ Лондону за таке, мабуть, банять. Хоча там банять ще ╕ не за таке'. ╤ довго тисне на кнопку 'Ув╕йти', ╕ нав╕ть вже не згаду╓ свою улюблену набридлу до очман╕ння к╕нчик╕в пальц╕в думку про наявн╕сть у цьому невинному слов╕ чогось ф╕лологофал╕чного, тому що людей дратують думки, як╕ вони не можуть вивести у св╕й вим╕р практичного ╕снування. ╤з купи до╕сторичного мотлоху вирина╓ одне нове пов╕домлення, тема - 'Карта', точн╕ше, звичайно, мапа, але не будемо приск╕пуватись до кожного слова. Елл╕ в╕дкрива╓ пов╕домлення ╕ бачить саме карту, про яку йшлося вище, а що ще вона спод╕валась там побачити, на пагорб╕ сто╖ть Володимир з рогом достатку та веслом (натяк на грецьке '╥хт╕ос'), поряд к╕оски з морозивом 'Пломб╕р' ╕ шаурмою, побита каблуками десятк╕в покол╕нь новенька брук╕вка з опаленням ╕ осв╕тленням залежно в╕д пори року та тиску аморфного стовбура атмосферного стовпчика, художники на в╕чному пленер╕ б╕ля кузн╕ кадр╕в з варениками ╕ сивушними випаровуваннями на темн╕ прошарки власно╖ п╕дсв╕домост╕, рокери-нонконформ╕сти та рокери-конформ╕сти, як╕ ╕нод╕ плутаються в нетрях само╕дентиф╕кац╕╖ та розчаровують сво╖х в╕дданих шанувальник╕в, як╕ позбуваються спраги вшанувати ╖х м╕дною коп╕йчиною, вишиванки, як╕ коштують п╕в-зарплати перес╕чного громадянина, в як╕й н╕коли не заходить сонце, тому що б╕л╕ ноч╕ нараз╕ вже тут.

Раптом мальован╕ чолов╕чки на карт╕ починають рухатись, вовтузити один одного з якоюсь не притаманною цьому м╕сту в╕двертою завзят╕стю, на брук╕вц╕ проступають кривав╕ плями, ╖х присипа╓ першим сн╕гом, який швидко тане, тому що тонкий шар озону б╕льше не заважа╓ Всесв╕ту реал╕зовувати сво╓ прагнення зм╕шати мат╕нку Землю з косм╕чним пилом, ╕ непевн╕сть погодних умов - один з прояв╕в тако╖ стратег╕╖. Мальован╕ чолов╕чки зникають, на ╖х м╕сц╕ з'являються ╕нш╕, так╕ ж пласк╕, обведен╕ за контуром кольоровим маркером китайського виробництва, в який б╕льше не потр╕бно заливати дешевий одеколон, тому що кольорових маркер╕в китайського виробництва тепер вистачить на вс╕х. Кров залива╓ брук╕вку по самий бордюр, хто б м╕г подумати, що в людин╕ ст╕льки кров╕, мапа просякнута нею наскр╕зь, ось-ось полл╓ться на чистий лам╕нат. 'Що за маячня - ц╕ в╕део╕гри, але як реал╕стично, реал╕стичн╕сть сягнула крайн╕х первинних меж, за якими що, нев╕домо, що, аж лячно стало, яке щастя, що в нашому сонному м╕ст╕ це просто неможливо', - дума╓ Елл╕. Луна╓ дзв╕нок у двер╕.

Та хто ж в╕дкрива╓ двер╕ незнайомцям, хоч ╕ з дещо привабливим обличчям (мабуть - вс╕ незнайомц╕ на пороз╕ квартири мають бути саме такими, ╕накше яка в╕д них користь), ще й п╕сля перегляду жах╕в Х╕чкока в 3D, марудна справа - рятувати св╕т в╕д яко╖сь нев╕домо╖ напаст╕, н╕коли не зна╓ш, з якого боку вона прийде наступного разу, ╕накше обов'язково б соломи п╕дстелив, та н╕. Та Елл╕ слухняно йде до дверей ╕ в╕дчиня╓ двер╕, нав╕ть не спитавши, хто там, тому що хто може в╕дпов╕сти, хто в╕н ╓ насправд╕, ╕ таке ╕нше, нав╕ть не допивши каву, яку в╕д неспод╕ванки дек╕лька раз╕в невдало намагалася розлити на клав╕атуру. На пороз╕ сто╖ть усм╕хнений юнак, озбро╓ний букетом з кольорово╖ нуги ╕ орх╕де╓ю в прозор╕й коробц╕, просто принц на б╕лому кон╕, якого н╕коли не виводять на сцену, тому що, як вс╕м в╕домо, неможливо переграти д╕тей ╕ тварин, але в╕н, можливо, десь там на газон╕ б╕ля п╕д'╖зду, що запопадливо зас╕яний кропивою ╕ солодким лопухом. 'Ви хто?' - вдруге за ранок, хоч ╕ з ╕ншого приводу, пита╓ незнайомця Елл╕, нав╕ть не спод╕ваючись отримати в╕дпов╕дь, та раптом чу╓ незнайоме слово 'Донатор', треба подивитись на гугл╕, та знову повертатися до комп'ютеру нема╓ жодного бажання. 'Саме там, де зображаються вони, - каже незнайомець. - Молитивно примирен╕ з св╕том, який ╕ нам╕ру не мав ╖х ловити. Чому б не замовити картину, Богомат╕р ╕ ти, н╕чого особистого - т╕льки справа'. Раптом знову вирубають св╕тло, Елл╕ непритомн╕╓.

Арсен╕й зовс╕м не любить св╕же пов╕тря, загазоване недбалими натяками рекламних пов╕домлень коротких частот, майже не виходить на вулицю, нав╕ть купити хл╕б у гастроном╕ за рогом, блука╓, насотуючи на гачок ╕ вилущуючи сенси в надрах квартири, з в╕кна яко╖ зовс╕м н╕чого не видно через нагромадження пустих бляшанок в╕д некорисних напо╖в нев╕домого х╕м╕чного походження та пожмаканих ор╕гам╕. Арсен╕й визна╓ виключно штучне осв╕тлення, особливо вдень, коли його можна переплутати з осв╕тленням природним чи надприродним, як кому вже подоба╓ться, в╕дштовхуючись в╕д власного смаку. Арсен╕й розтина╓ долоню голкою, на люстерко падають крапл╕ майже брунатно╖ р╕дини, запаморочливо╖ р╕дини для б╕дних, дода╓ сульфат натр╕ю та зм╕шу╓ те, що вийшло, в дов╕льн╕й пропорц╕╖. Один французький х╕м╕к 19-го стол╕ття з'ясував, що кров м╕стить зал╕зо, ╕ вир╕шив подарувати наречен╕й обручку ╕з зал╕за, видобутого - так, так, ╕з власно╖ кров╕, ╕ властиво помер, а як же ╕накше, хто м╕г оч╕кувати в╕д нього чогось ╕ншого. Доля колишньо╖ наречено╖ нам не в╕дома - вийшла зам╕ж за ╕ншого, або зачинилась в католицькому монастир╕, зробила кар'╓ру, стала настоятелькою, або жила все життя у когось в приймах, розч╕сувала пухнасте волосся к╕льком покол╕нням рум'яних д╕вчат (власне, чому б н╕, фотограф╕я - теж не останн╓ з мистецтв) ╕ омр╕яно оплакувала свою скорботну д╕вочу долю, хтозна, ск╕льки ╓ вар╕ант╕в. А от зал╕зна обручка ╖й точно не сподобалась би, ╕ до чого тут кров. Арсен╕й не любить ж╕нок (чолов╕к╕в в╕н теж не любить - жодно╖ гендерно╖ дискрим╕нац╕╖, але ж╕нки надто збивають його з пантелику), св╕же пов╕тря, натуральне осв╕тлення ╕ ж╕нки, натурально осв╕тлен╕ ж╕нки, ось такий наб╕р, конструктор 'Его'. Можливо, хтось нан╕с йому глибоку рану в його глибокому дитинств╕, яке н╕коли не зак╕нчу╓ться ╕ н╕коли не починалось. Та життя трива╓ ╕ Арсен╕й малю╓ картини, р╕зний мотлох, який можна побачити по телев╕зору ╕ пот╕м виг╕дно продати на Узвоз╕, за картинами приходять раз на тиждень, ╕ бозна, на що ти перетворишся наступного разу, якщо не викона╓ш норму. Для власного задоволення Арсен╕й малю╓ ╖╖ - ось вона на крихкому п╕драмнику - Королеву Персн╕в, у якомусь циганистому богемному вбранн╕, а як би тепло ми жили разом у ц╕й мансард╕, нав╕щось з╕гр╕ваючи один одного, думаючи, хто перший вирушить на пошуки великого 'можливо'. 'Можновладц╕ зовс╕м не звертають уваги на мистецтво, в цьому його нещастя, нас потр╕бно забороняти', - дума╓ Арсен╕й, домальовуючи Королев╕ Персн╕в мушлю в кокетлив╕й зач╕сц╕ рокайль. Колись вона оживе ╕ ╖╖ доведеться прив'язувати мотузкою до цього м╕сця дов╕чного ув'язнення вс╕х персонаж╕в парадних портрет╕в ╕ недолугих карикатур (тому що в Арсен╕я в╕дсутн╓ почуття гумору, ╖╖ доведеться прив'язувати мотузкою ╕ домальовувати нов╕ детал╕ без к╕нця, тому що зупинившись, ти втрача╓ш контроль над ситуац╕╓ю, ╕ сирена облесливо випива╓ твою кров, в╕двол╕каючи увагу розмовами про тарифи ЖКХ ╕ проблеми платного паркування в умовах великого м╕ста, як╕, як в╕домо, несум╕сн╕ з життям. Арсен╕й бере антикварну чорнильницю, знайдену в см╕тт╓вому бац╕ в╕денського передм╕стя, ╕ кида╓ ╖╖ Королев╕ Персн╕в в ╖╖ персикове обличчя.

Елл╕ прокида╓ться в темному п╕двал╕, на ст╕н╕ якого б╕л╕╓ кал╕граф╕чний напис шк╕льною крейдою 'Люби шк╕ру, в як╕й ти живеш', ╜рунтова п╕длога ╜рунтовно п╕дтоплена, наче знову була злива, а канал╕зац╕ю забули в╕дчинити, ╕ вс╕ ц╕ п╕дсмажен╕ куряч╕ стегенця з╕ спец╕ями подалися десь у св╕ти, дратуючи голодних пасажир╕в транспорту у в╕чний час п╕к. Так, вже давно час об╕дати, гамбургери та кола, морозиво з╕ смаком ял╕вця, яловичина з╕ смаком гудрону, спекотний асфальт, вже давно пора з'╖сти когось, кого не будуть шукати, тому що людина не отриму╓ б╕льше того, що вона спроможна вм╕стити, в╕чний голод несум╕сност╕ нос╕╖в ╕нформац╕╖. Класична та╓мниця закрито╖ к╕мнати, в як╕й н╕кого не було. Сон розуму породжу╓ лише нестримне бажання колупати цегляну ст╕ну з нарощеними афоризмами н╕гтями штучно виведеного в╕зерунку, який символ╕зу╓ мир та злагоду в епоху Водограю.

Раптово хитавиця розчиня╓ ст╕ни, мозок зрива╓ться в╕д почуття втоми, 'Ось я, - каже Ганнуся, - не писала в╕рш╕ тринадцять рок╕в, ╕ що з того, кому зараз потр╕бн╕ в╕рш╕, подроблен╕ на крихк╕ рештки колишнього ╕снування, скел╕ Криму в двадцятому роц╕, що ти пам'ята╓ш про це, марудна справа - життя, особливо особист╕сне безособове ╕снування'. '╤ це все неправда, диявол збер╕га╓ все, треба лише попросити те, що тоб╕ не належать, обов'язково знайдуть в подарують просто так, - каже Михайло Пол╕карпович Грунько, людина ╕ пароплав. - Ганнусю, набер╕ться хоч трохи розуму ╕ облиште ц╕ спогади про колишн╕х чолов╕к╕в, ключове слово тут 'колишн╕', ми живемо тепер ╕ зараз'. Ганнуся п╕дходить до Елл╕ та кладе вкриту совиним ластовинням руку ╖й на плече, пот╕м на скроню, розбива╓ться на м╕льйон шкалик╕в лосьйон╕в для пошкодженого волосся, думки мигають п╕днеб╕ння. 'Якщо я колись вийду зв╕дси живою, все почнеться спочатку, одна ╕ та ж думка, розчавлена, наче перезр╕ла слива на п╕дв╕конн╕, навколо оси, як╕ так хочуть д╕статися серцевини, але ╖╖ там нема╓, один к╕стяк, вона зовс╕м гнила'. 'Тоб╕ боляче? - пита╓ принц без б╕лого коня, конче потр╕бна йому моя думка. - Ти вдарилася головою об кам╕ння трохи сильн╕ше, н╕ж я розраховував, хоча як╕ можуть бути розрахунки в ц╕й ситуац╕╖. А Ганнуся ╕ Михайло Пол╕карпович живуть тут вже дуже давно, ц╕ пров╕дники у св╕т Граалю, велик╕ шоколадн╕ ведмедики, як╕ тануть в рот╕, а не в руках, тому живуть в╕чно. То що ти дума╓ш про все це?'. В к╕мнату входить королева, хоча це вже давно не к╕мната, а у королеви на мармуров╕й ши╖ червоний шрам, який неможливо сховати п╕д пасмами давно не митого волосся. 'Я теж любила любити ╕ не зважати на обставини, як╕ можуть цьому завадити, - каже королева, ще одне книжкове дитинча, яке мр╕яло про кабр╕олет в Аркад╕╖, а опинилось ось так у т╕н╕ трону просто неба на очах у вс╕х, ще одне нефотоген╕чне розчарування, польов╕ дороги ╕ пас╕ки, ст╕льки ╖х не побачити за життя, яким би довгим воно не було. Королева приклада╓ руку до т╕╓╖ з грудей, за якою колись було серце, наче сп╕ва╓ невимовну колискову, невил╕ковне бажання залишитись тут.

Елл╕ ╖де в метро, сновидне метро нульових, розпечен╕ рейки, доторкнешся ╕ оп╕к кровооб╕гу на все п╕сля-життя, не пам'ята╓, на як╕й станц╕╖ виходити, тому що ╖х занадто багато, павутиння опл╕та╓ кровоносною системою, вколису╓, пасажири спов╕дують супротив злу насильством ╕ протискають сво╖ беззм╕стовн╕ баули м╕ж мерехтливих моб╕льних телефон╕в, як╕ стирчать з понев╕чених карман╕в ╕ не приваблюють нав╕ть курц╕в конопель, тому що прийшло останн╓ непрочитане пов╕домлення. Елл╕ не розум╕╓, чому ╖╖ випустили з цього п╕двалу, мов джина з нап╕впусто╖ пляшки, в як╕й вже нец╕каво лишатись, тому що ╖╖ хазя╖н, завжди нап╕дпитку та в незбагненному смутку, дивиться на св╕тло, пот╕м в горлянку, з╕ниця прохолодного ока наче хоче спепелити або просто блима╓ без жодного нам╕ру. Елл╕ в╕дпустили, тому що вона - живий нав╕гатор, раптом спада╓ на думку - доходить до не╖, хоча зовс╕м нев╕домо, куди ╕ нав╕що йти, ╕ як вона опинилась тут, ц╕ провали в прошарки пам'ят╕ так втомлюють, раптом у натовп╕ пасажир╕в вона бачить знайом╕ обличчя - це Ганнуся ╕ Михайло Пол╕карпович Грунько, як╕ м╕цно тримаються за руки ╕ дивляться один на одного з невимовною в╕дразою. 'Невже вони - пара? Так ╕ прожили в╕чн╕сть в сирому п╕дземелл╕, насолоджуючись смаком пороху метелик╕в ╕ щурячих хвост╕в. Таке кохання переживе все, що йому заманеться пережити, тому що взимку холодно, а вл╕тку надто жарко, а весною боляче нервам, а восени депрес╕я, ╕ так по колу сансари, куди б воно не котилося. Тут н╕чого не можливо зробити, тут просто пороблено, якась ╕ноземна ╕д╕ома, яку неможливо перекласти звичною мовою абориген╕в, бо вона ними наскр╕зь забута ╕ н╕хто не користу╓ться стриманими залишками скорботи, не л╕ку╓ цибулею скорбут, не розчиня╓ в розпален╕й хлором вод╕ анальг╕н. Треба визначитись, на кого спрямований текст, уявити свою ц╕льову аудитор╕ю, р╕знокольоров╕ смаколики, чеське пиво. Уявити героя, геро╖ню, ч╕тко визначити, що ╖х пов'язу╓, хто захоче чекати ц╕лу книжку, коли вони нарешт╕ зустр╕нуться, це так довго.

Арсен╕й в╕дчиня╓ пошарпан╕ двер╕ застар╕лого п╕д'╖зду, т╕нь будинку схожа на зашморг на ши╖ потопельника, тополиний пух стиха ворушиться п╕д ногами. Репродуктор на стовп╕ переда╓ веселеньку п╕сеньку нев╕домою мовою, але на звичний мотив, завс╕дники радянського Гайд-Парку висловлюють суперечлив╕ погляди щодо ╕снування держави та кра╖ни, зм╕шуючи ц╕ два поняття в щось трет╓, мов коктейль з лаймом ╕ пожмаканою соломинкою. Арсен╕й п╕дн╕ма╓ться на узв╕з, йому не вистача╓ дихання - вдихання фарби у зачинен╕й к╕мнат╕, ╕нод╕ вона бува╓ нав╕ть солодка на смак, з присмаком кориц╕, але це вже радше зда╓ться. 'Краще здатися, - дума╓ Арсен╕й, - ми не в змоз╕ н╕чому протистояти, захлина╓мось життям, не вм╕ючи плавати, а хтось з човна, до якого ми тягнемося руками, б'╓ нас веслом по голов╕. Хто ми так╕, щоб борсатись ╕ вдавати з себе те, чим ми не ╓, на вс╕х цих верн╕сажах з фуршетами, н╕хто не купу╓ жодно╖ картини - п'ють сухе вино ╕ обговорюють поточн╕ справи, до реч╕, я надаю перевагу б╕лому, а вс╕ люблять червоне, начебто вс╕ страждають на корисне малокр╕в'я. Кров сплива╓ за водою з-п╕д крану разом з п╕ною для миття посуду, жодних в╕дбитк╕в пальц╕в, коли захочеш когось отру╖ти, як середньов╕чн╕ римован╕ папи, батечки, н╕хто тут нав╕ть не зна╓, як звуть сус╕да, якщо в╕н раптом зникне, хто буде його шукати п╕д завалами несплачених квитанц╕й в╕д ЖЕКу ╕ колись деф╕цитних альбом╕в з мистецтва. Хто милуватиметься вс╕ма цими Босхами ╕ Веронезе, х╕ба в╕н не з Верони, веронал. Н╕, треба т╕кати зв╕дси, жити в маленьк╕й ╓вропейськ╕й кра╖ни та ╖сти на сн╕данок круасани з кавою на л╕тн╕й веранд╕ модно╖ в цьому сезон╕ кав'ярн╕, ╖здити лише на велосипед╕, або ще краще - на самокат╕, знати вс╕х мешканц╕в м╕стечка по╕менно, розважатися тим, що перераховувати в╕дом╕ тоб╕ суз╕р'я, як╕ видно в ц╕й п╕вкул╕, або жити на берез╕ моря, ╖сти м'ясо краб╕в, хоча н╕, краще бути веганом в ц╕й ╕мпер╕╖ б╕ля моря, тенд╕тна Аннабель Л╕, д╕вчинка з рожевим волоссям ╕ плюшевим цуциком на кол╕нах. Якщо на ст╕н╕ висить плюшевий цуцик, коли-небудь в╕н обов'язково тебе вкусить, ск╕льки б ти не намагався не дихати, проходячи повз нього. Коли вже в наших п╕д'╖здах буде чисто, моторошно, як в естетських трилерах Х╕чкока для х╕пстер╕в або як в х╕рург╕чних жахах л╕карняного, який неможливо купити. Над м╕стом кружляють чайки, кажуть, що десь тут ╓ р╕чка, забруднена нафтою ╕ випаровуваннями рогалик╕в з сус╕дньо╖ м╕н╕-пекарн╕, масн╕ обгортки, в яких заховане щось таке ще з дитинства, яке неможливо примусити себе згадати, вит╕снене в п╕дсв╕дом╕сть ком╕кс╕в ╕ казочок про солом'яного бичка, в якого видерли його солом'яний б╕к ╕ тепла полова посипалася на подв╕р'я. Несе мене лиса за листячко лисе кида╓ збира╓ по к╕сточкам, сама не гам та ╕ншим не дам, к╕мната лише для дам. А ось зрештою непогана граф╕ка пом╕ж вс╕х цих дорогезних пожовклих раритетних вишиванок ╕ за╕ржавлених значк╕в 'Умею плавать', ╕ якесь незрозум╕ле число '25' в мор╕, в якому погордо пливе цей неоф╕т, мабуть, в╕к, в якому в╕н нарешт╕ навчився плавати. Або юв╕лей якогось басейну, який випустив значок, який тепер не можуть продати перекупники антиквар╕ату, як би вони не рекламували св╕й незалежний в╕д смак╕в товар. Молоде революц╕йне мистецтво, реч╕ та сп╕ч╕ вожд╕в, подарунки вожд╕в, тло епохи бель епок, епохальн╕ звершення, знову молоде революц╕йне мистецтво, епохальн╕ звершення ф╕н де сь╓кль, багатозначн╕ написи на ст╕нах - виверти мозку молодого ф╕лолога та картини а-ля Бенкс╕, вс╕ говорять про необх╕дн╕сть появи свого Бенкс╕, ╕нш╕ кажуть, що в╕н вже з'явився, новий Бенкс╕ з'явля╓ться мало не кожного дня, так що вс╕ перестали його пом╕чати, малюнки на ст╕нах зафарбовують б╕лою фарбою, жодних розчарувань. Коли ц╕ фрески будуть реставрувати через п'ятсот рок╕в, будуть тлумачити нахил голови могутнього рейнджера в зеленому або цю карлючку в слоган╕ 'Життя ╓ сон', який так полюбляють адепти альтернативного больового мистецтва, коли б ╖м спало на думку це тлумачити, через п'ятсот рок╕в н╕чого не буде, а ви кажете - щастя для вс╕х.

Елл╕ ╖де в метро, тому що колись вона навчалась в ун╕верситет╕, ╖де пом╕ж вс╕х цих пакунк╕в ╕ баул╕в, смажених курей гр╕ль ╕ гарненьких котик╕в, як╕ так звикли не рухатись ╕ мовчати в сво╖х переносках, звикли до комфорту гостинних готел╕в для тварин, бурштинов╕ оч╕, солон╕ пазур╕. Студент-ф╕лолог, який спец╕ал╕зу╓ться на л╕тератур╕ та д╕алектах Верхньо╖ Франкон╕╖, змушений нав╕чно залишитись в чистилищ╕ Макдональдсу, в╕чно пропонувати спраглим та зголодн╕лим мак-шейк ╕ б╕г-тейст╕, н╕коли вони не нап'ються ╕ не на╖дяться вс╕ма цими на╖дками, ╕ страждання ц╕╓╖ черги триватиме в╕чно, вулиц╕ задимлен╕, за м╕стом знову щось горить, пов╕тря пахне попелом ╕ торфом, кажуть, що треба в╕шати на в╕кна мокр╕ простирадла, але зв╕дки т╕ простирадла в ╖╖ к╕мнат╕, трил╕тров╕ банки ╕ тазики з водою, прилади для вим╕рювання рад╕ац╕йного фону, тотальний контроль великого браузеру. З репродуктора луна╓ та сама веселенька п╕сенька, Елл╕ дума╓, що за час╕в Карла Великого такого точно не було, горта╓ ╕сторико-╕стеричний журнал 'Родина' для ос╕б в╕ком в╕д 16-ти рок╕в, але вона завжди виглядала такою молодою, х╕ба хтось ╖й пов╕рить, що н╕. Рад╕оведуч╕ обговорюють ╤хт╕андра, чомусь зранку ╖м знадобилась амф╕б╕я, ця п╕сня про моряка ╕ морського диявола, ц╕ амб╕тн╕ рад╕оведуч╕, як╕ можуть говорити, що завгодно, тому що н╕хто н╕коли не бачив ╖хнього обличчя, людина в зал╕зн╕й масц╕, мешканець будинку Листовничого, ось тут був справжн╕й хмарочос з л╕фтом, справжн╕ цукерки ╕ кв╕ти з Н╕цци, куди все це зникло, ось тут було море, ми на дн╕ моря, до╕сторичн╕ марципанов╕ потвори-тягнучки, солодк╕ тягнучки, магн╕тики на холодильник. Поверта╓шся з якогось нового м╕сця, де сфотографувався на тл╕ напису 'Тут був Вася' або 'Маша + Макс', привозиш магнитик з в╕дфотошопленим незагальним виразом обличчя м╕сцевост╕, або нав╕ть не бувши там, просто купу╓ш в сус╕дн╕й крамниц╕ сувен╕р╕в з ус╕х кутк╕в св╕ту, мов це та сама комунальна квартира, в як╕й н╕коли не зачиняються двер╕ ╕ н╕коли не заходить сонце, ╕ хазяйка науську╓ тво╖х милих сус╕д╕в шпигувати за тим, як довго ти користу╓шся праскою, тому що не завжди встига╓ вставити в л╕чильник с╕рник. Звичайно, дуже хочеться жити в окрем╕й квартир╕, але робота в Макдональдс╕, незважаючи на вс╕ широк╕ можливост╕ кар'╓рного зростання, не да╓ шансу на пере╖зд в найближчому майбутньому. У в╕кно видно с╕р╕ панельн╕ буд╕вл╕ Тро╓щини, натовпи стомлених людей, як╕ вранц╕ беруть штурмом переповнен╕ маршрутки, як добре, що сьогодн╕ можна поспати подовше, Елл╕ закрива╓ оч╕ ╕ знову ╖де в метро. Ганнуся ╕ Михайло Пол╕карпович тримаються за руки п╕д цитатою Данте, дуже доречною в п╕дземелл╕: 'Я ескалатор св╕й пройшов до половини', карколомн╕ повороти неповороткого сюжету, м╕цн╕ше тримайся за поручн╕. На вулиц╕ знову злива, пахне попелом ╕ торфом, а також чомусь озоном, хоча Елл╕ не впевнена, вона зовс╕м не зна╓ х╕м╕ю, не в тем╕, щось схоже на озон. Розпечений мармур п╕дземки не да╓ спокою - дуже хочеться помацати його язиком, мов хворий зуб або льодяну ручку в╕д дверей, спокуса надто велика, щоб ╖й п╕ддатися, натовп заштовху╓ Елл╕ у вагон, вона пада╓ на кол╕на нашо╖ пари закоханих, нав╕ть не розр╕зняючи, де там чи╖ кол╕на, тому що вони живуть разом б╕льше, чим життя, тому що забути це життя не вистачить ще одного. 'Яка зараз невихована молодь, - каже Ганнуся. - Коли ми плавали б╕ля лиману у вигляд╕ форель а-ля натурель або вдавали з себе натурниць П╕росман╕, це було природно, а сучасна молодь - це якесь ошуканство. Червон╕ кеди - ось ╕ весь протест. Так?', - ╕ питально пильно дивиться на Михайла Пол╕карповича, л╕каря-невдаху, який л╕ку╓ вс╕х сво╖х пац╕╓нт╕в одним ╕ тим самим лауданумом, ╕ в часи, коли не вистача╓ пен╕цил╕ну, це може принести певну користь. 'Чому ж ошуканство? - обурю╓ться Елл╕. - Коли ви грали Шопена в чотири руки в цьому сво╓му будинку Листовничого, не зважаючи на обурення городових ╕ будочних булочник╕в, яким це псувало статистику, чи не було це просто поз╕рне позування? См╕шно згадувати цей к╕тч, гамаша на л╕в╕й ноз╕. ╤ запах лаудануму поширювався навколо, доярки, як╕ щойно при╖хали до м╕ста ╕ лускають нас╕ння з широко в╕дкритими очима, ╖м напевне подоба╓ться Шопен, тому звичайно ви обрали саме його. На л╕схоз╕ коро╖ди згризають сухост╕й, а тут така краса невимовна, якби можна було залишитись тут назавжди, а не повертатися до тих коро╖д╕в. ╤деального майбутнього не ╕сну╓. В╕льна каса', - каже Елл╕.

Арсен╕й сидить п╕д похиленим кленом ╕ намага╓ться писати в╕рш╕. Щось таке суворе про життя, як Буковск╕. Ось повз нього йде д╕вчина в блакитних шортах ╕ жовт╕й футболц╕, рок╕в двадцяти трьох, але вигляда╓ значно молодшою, посп╕ша╓ до Макдональдсу, що ╖й до того Макдональдсу - так╕й радше пасу╓ 'Шоколадниця' з безкоштовним вай-фа╓м, а що значить 'так╕й', в╕н же не сноб, ╕ безкоштовний вай-фай йому зараз не завадив би, в ╤нтернет╕ принаймн╕ ╓ словник традиц╕йних рим, хоча нав╕що йому рими, лише б╕лий в╕рш. Д╕вчина зника╓ за скляними дверима, вона встигла, цього разу встигла, але що буде наступного, нев╕домо, кожного ранку однакова напруга вс╕х м'яз╕в ╕ куйовдження нерв╕в, сус╕дка, яка дв╕ години фарбу╓ св╕й перманент або обговорю╓ по телефону шоу 'Холостяк' з якимось терплячим або аналог╕чно одержимим сп╕вбес╕дником, якому це н╕коли не набридне. А можливо - говорить у пусту слухавку ╕ н╕хто ╖╖ не чу╓, так набагато комфортн╕ше, н╕хто не псуватиме настр╕й зайвими уточнюючими запитаннями, непрозорими натяками про п╕дгор╕л╕ млинц╕ та недосмажен╕ б╕фштекси, полит╕ йогуртом з б╕ф╕добактер╕ями. ╥й просто страшно - в╕д самотност╕ не сховатись п╕д перманентом, як би в╕н не слугував символом владно╖ стаб╕льност╕ з╕ сво╓ю флагелантською спокутою шпильок. Н╕куди под╕тися в╕д мр╕й про цю казку, де дванадцять красунь ╕ один принц на б╕лому Бугатт╕, тому що зараз це марка ? 1 у св╕т╕ - достатньо перев╕рити на Яндекс╕ - ма╓ обрати одну, хоча м╕ж ними нема╓ н╕яко╖ сутт╓во╖ р╕зниц╕, отже, це алх╕м╕я, стосунки - це алх╕м╕я, в яку нема╓ чого л╕зти з╕ сво╓ю операторською камерою ╕ великими планами. Тут сус╕дка схлипу╓ ╕ йде варити в╕всянку, в яку пот╕м з╕тре два яблука, тому що ще не навчилась харчуватись праною, а це було б дуже виг╕дно за нин╕шн╕х обставин економ╕чно╖ кризи. Рад╕оведуч╕ розпов╕дають про затори в передм╕стях, холостяк втомлено робить зац╕кавлений вигляд п╕д час розмови з претенденткою на його руку ╕ серце, на в╕намп╕ сп╕ва╓ ╤рина Алегрова - сус╕дка з дитинства ненавидить тишу, тиш╕ занадто багато, ск╕льки б не оточувало ╖╖ р╕зноман╕тного галасу, вона мр╕╓ по╖хати на море ╕ познайомитись там з якимось чолов╕ком, вони сид╕тимуть разом на берез╕ моря, а повз них пропливатимуть тварини з Тб╕л╕ського зоопарку, як╕ повернулись в звичне середовище свого буття. Пот╕м цей чолов╕к повернеться додому, ╕ сус╕дка теж повернеться додому, слухатиме Алегрову ╕ схлипуватиме в╕д незрозум╕лого жалю, тому що самотн╕сть надто перенаселена ╕ ╖й там б╕льше нема╓ м╕сця. Мр╕я ╖╖ життя надсилатиме ╖й електронн╕ пов╕домлення в якому-небудь месенеджер╕, яким вони та╓мно домовились користуватись лише вдвох - нехай це буде щось ╕нтимне та незрозум╕ле для ╕нших, закодован╕ пов╕домлення про погоду ╕ чайок, яких нещодавно бачили на вулицях м╕ста, це як╕сь 'Птахи' Х╕чкока, як це, ти не бачив цей ф╕льм, обов'язково подивись, ран╕ше його часто демонструвало телебачення, ╕ я натисну кнопку вмикання в╕деопле╓ру водночас з тобою. Пот╕м в╕н почне поступово зникати з ╖╖ св╕домост╕, перетвориться на тло пастельних кольор╕в, бархатний сезон, зморшки в кутиках очей стають все пом╕тн╕шими, прана ╕ сер╕али. Елл╕ ставиться до сер╕ал╕в скептично, штамповане дракон╕всько-дикенс╕вське Середньов╕ччя та сувор╕ будн╕ оф╕сних прац╕вник╕в, звичайно, трохи розважали ╖╖ та давали змогу рад╕ти з того приводу, що вона живе тут ╕ зараз ╕ не працю╓ в оф╕с╕. Саги про кохання Петра ╕ Феврон╕╖ нав╕ювали смуток, але сус╕дка полюбляла саме так╕ продукти к╕новиробництва, б╕дна сир╕тка при╖хала у величезний ворожий мегапол╕с до сво╓╖ хрещено╖ або т╕тоньки, одним словом, до добро╖ фе╖, переборю╓ р╕зн╕ негаразди в пошуках свого м╕сця п╕д сонцем, знайомиться з р╕зними селебр╕т╕з ╕ актуальними митцями, йде кривою дор╕жкою - ста╓ фотомоделлю або оф╕с-менеджером, ризику╓ втратити кохання головного героя свого життя через наклепи недоброзичливц╕в, розчарову╓ться в гр╕ Angry Birds та кока╖н╕ та врешт╕-решт з'╓дну╓ться з╕ сво╖м коханим, те, що в╕н насправд╕ транспорту╓ кока╖н в ящиках в╕д банан╕в, звичайно, залиша╓ться за титрами розпов╕д╕. З в╕кон викидають стар╕ мебл╕, наче тут новор╕чна ╤тал╕я, насправд╕ мешканц╕в будинку драту╓ необх╕дн╕сть спускати ╖х л╕фтом ╕ тягнути до см╕тт╓вого баку. Через цей гурк╕т Елл╕ прокида╓ться ╕ б╕жить пити розчинну каву з пакетика, так ╖╖ обов'язково скоро виженуть з цього дуже ц╕нного м╕сця роботи, так вона обов'язково залишиться без грошей ╕ не зможе винаймати цю к╕мнату на Тро╓щин╕, ╕ нарешт╕ залишиться на вулиц╕ з╕ сво╖ми книжками, яких набрала у р╕зних буккросингах через свою невичерпну та незламну дов╕ру до друкованого слова, ╕ тепер ╖х треба буде скласти просто неба на подв╕р'╖ дач╕-халабуди когось ╕з далеких нап╕взнайомих та п╕дпалити, а в Макдональдс люди будуть ходити завжди, що б там не було з цими мр╕ями про переобладнання людства ╕ дефолтами, х╕ба можливо в╕дмовитись в╕д глютамату натр╕ю, який сповню╓ жагою до життя. Ф╕лософ╕я сахарози, мокр╕ простирадла на вервичках. Соромно пропонувати людин╕ те, що ╖й непотр╕бно, нав╕ть п╕дштовхувати ╖╖ зробити виб╕р, на який вона н╕коли не наважилась би самотужки, тому що людину в обставинах вибору оч╕ку╓ доля того самого в╕слюка, якого сп╕ткала зустр╕ч з ф╕лософом Буриданом, б╕г-бургер або б╕г-тейст╕, кола чи макшейк, ╕ ти вже ст╕ка╓ш слиною б╕ля в╕льно╖ каси, пада╓ш на ретельно вимиту п╕длогу п╕д ноги ретельно всм╕хнених прац╕вниць сфери обслуговування, як╕ радо б забили тебе ногами в бах╕лах, але це вже надто непол╕ткоректно нав╕ть для майбутнього. Арсен╕й заходить у Макдональдс, замовля╓ ч╕збургер ╕ картоплю фр╕, напроти нього сидять як╕сь чолов╕к та ж╕нка, обличчя знайом╕ з хрестомат╕й для читання в середн╕й школ╕, ╖м ще домальовували р╕зн╕ там вуса, кудлат╕ брови та перес╕чно непристойн╕ написи зам╕сть рок╕в життя. 'Знову нема╓ чим платити за оренду будинку, Листовничий об╕цяв почекати до к╕нця наступного м╕сяця, але не б╕льше, я казала тоб╕, що треба ╖хати зв╕дси якомога скор╕ше, тут н╕коли н╕чого не буде - сам╕ лишень пт╕фури та капелюшки цих панянок, на яких н╕хто не зверта╓ уваги, ск╕льки б вони не намагалися покращити св╕й зовн╕шн╕й вигляд за рахунок пудри та б╕лил, вся ця штукатурка, облуплена штукатурка ╕ цей запах в п╕д'╖здах, ╕нтел╕генти кажуть, що це запах кот╕в, але ми ж зна╓мо, що це насправд╕, н╕, це не ╢вропа ╕ н╕коли ця кра╖на не буде нею, ми намагалися викрасти ╢вропу, привезти в ящику з-п╕д банан╕в у вантажному в╕дс╕ку, вона там майже задихнулася в╕д викид╕в-випаровувань страху-жалю та мало не захлинулася слиною в╕д бажання втекти, та куди ╖й було т╕кати зв╕дси, просто падати вниз. Сперечалися, сид╕ли на р╕знокольорових пуфах, наприклад, червоних або зелених, вир╕шили, що н╕куди не п╕дуть зв╕дси, було холодно, зимно, з╕гр╕валися ча╓м та димом, надто багато диму, присмак г╕ркоти - Арсен╕й схопив клаптик паперу, який колись вирвав з блокноту ╕ забув у кишен╕ - йому корт╕ло малювати, але в╕н не уявляв, що саме, уявити героя та геро╖ню, як╕ н╕коли не зустр╕нуться в цьому диму, вс╕ ц╕ амулети в╕д нагло╖ смерт╕, волонтерськ╕ палатки, маскувальн╕ с╕тки, все це 'я завжди буду проти', яке зак╕нчу╓ться поглинанням безоднею, яка б╕льше не вдивля╓ться в тебе. Елл╕ друку╓ з╕ швидк╕стю сто двадцять символ╕в за хвилину, вм╕╓ структурувати та як╕сно анал╕зувати ╕нформац╕ю, читала Дани╖ла Андре╓ва ╕ Сковороду, з мр╕╓ про реал╕зац╕ю тези спор╕днено╖ прац╕, примушувати людей купувати те, що ╖м непотр╕бно, за кошти, яких у них нема╓, в╕рити в те, що не т╕шить почуття жодних в╕руючих, Арсен╕й бачить ╖╖ - д╕вчину з блакитними очима, рекламну брюнетку, тому що б╕лявки вже не в тренд╕, але нев╕домо, чи ╓ в цьому найкращому з╕ св╕т╕в брюнетки з блакитними очима. Малю╓ санг╕ною на клаптику паперу, зовс╕м не крив╕ на б╕лому тл╕, а принадлив╕ обриси безп╕дставного ╕снування, брюнетка простяга╓ йому ч╕збургер ╕ колу, ╕ всм╕ха╓ться, наче дивиться кр╕зь нього, ╕ н╕як не може роздивитися, що там на протилежн╕й ст╕н╕, н╕, в цьому заклад╕ не бува╓ тарган╕в чи якихось ╕нших комах, як в╕домо, вони зникли через засилля пластику, марн╕ зусилля та перестороги приб╕чник╕в здорового та вщент нец╕кавого життя на лон╕ природи, асфальтових джунгл╕в губно╖ помади та блиску для покусаних з нерв╕в вуст, таргани та ╕нш╕ комахи зникли, ц╕ комахи-солдати, як╕ п'ють м╕лк-шейк розчавлено╖ тл╕, ховаються п╕д люстерками та трубами центрального опалення, ховаються в сво╖ маленьк╕ н╕рки, отру╓н╕ нов╕тн╕м ╕нсектицидом. 'Ми б╕льше не вм╕╓мо читати, - каже Елл╕. - Б╕льше не вм╕╓мо розмовляти з оточуючими, ╕м╕тувати зац╕кавлен╕сть, пам'ятати, коли у нього день народження ╕ як╕ слова йому подоба╓ться чути в цей день, як╕ побажання, що н╕коли не зд╕йсняться, отримувати, щиро дякувати, не знаючи, куди под╕ти оч╕, тому що минуле н╕коли не перетворю╓ться на колишн╓, ск╕льки б ти не намагався вилучити Кафку з╕ свого буття, сус╕дка гурка╓ в двер╕, таким чином пов╕домляючи, що вже сьома година ранку ╕ нема╓ чого скн╕ти на фейсбуц╕ до третьо╖ години ноч╕, а пот╕м не чути аларм╕стський дзв╕нок будильника. 'Ми розчулен╕ красою цього св╕ту, цих паперових ялинкових ╕грашок, ц╕╓ю скляною кукурудзою - царицею пол╕в, ц╕кавий терм╕н 'цариця' для соц╕ал╕стичного можновладця, який об'╖жджа╓ сво╖ польов╕ уг╕ддя, дресирован╕ ведмед╕ виходять на св╕тло, тому що бачать свого господаря ╕ н╕як не оч╕кують на таку зраду, сонце, але накрапа╓ курячий дощ, сл╕пий дощ, через який можна знову не влучити, ведмед╕ повертаються в темряву печер, на ст╕нах яких намальован╕ зубри, чи хто там жив поряд у т╕ потойб╕чн╕ часи, та людо╖дськ╕ обличчя тих, хто з якоюсь нев╕домою метою на них полю╓. Ми б╕льше не любимо ц╕ паперов╕ ╕грашки, лише б╕ль, лише спогади про ц╕ груб╕ нитки, на яких вони ледве тримались, колиска-гойдалка, колиска для к╕шки, котик Баюн, який б╕льше не може розпов╕сти жодну казку. Нова плитка, залита шоколадним напо╓м, який замерз ╕ перетворився на плинну коросту. Арсен╕й продовжу╓ малювати, брюнетка з блакитними очима - нехай вона вигляда╓ саме так, тому що йому подобаються несум╕сн╕ реч╕, недоречн╕ симулякри - простяга╓ йому ч╕збургер ╕ колу, ╕ чек про оплату, Арсен╕й нав╕ть не розум╕╓, зв╕дки взялися ц╕ грош╕, як╕ в╕н навмання намацав у кишен╕, останню картину в╕н продав через посередника м╕сяць тому, на квартиру-студ╕ю так н╕коли не назбира╓ш, хоча з╕ сво╓ю працездатн╕стю Арсен╕й зовс╕м не потребу╓ квартиру-студ╕ю - лише фарби, пензл╕ та вся ╕нша машинер╕я, яку перес╕чн╕ глядач╕ оч╕кують побачити в майстерн╕ митця, отже так не назбира╓ш нав╕ть на ч╕збургер ╕ колу, брюнетка з блакитними очима посм╕ха╓ться так щиро, що в╕н майже в╕рить - вона посм╕ха╓ться саме йому, а не думкам про суботн╕й веч╕р з мелодрамою ╕ морозивом або про л╕тн╕й п╕кн╕к Слави Фролово╖. Арсен╕й хоче завмерти на м╕сц╕, стати невидимкою, тому що ця мить прекрасна, в╕н бо╖ться, що п╕сля того, як вона справд╕ побачить його, кутики ╖╖ вуст опустяться п╕д д╕╓ю сил грав╕тац╕╖, оч╕ втратять блиск, погляд стане похмурим. Вона в╕двернеться до нього до ╕ншого покупця, точн╕ше, звернеться до нього: 'Будь ласка, не затримуйте чергу', дуже чемно, але без жодно╖ зац╕кавленост╕. ╤ йому доведеться повернутися так само узвозом додому ╕ малювати свою рекламну Королеву Персн╕в, дуже низьк╕ податки та акцизний зб╕р. Арсен╕й порина╓ в сучасне мистецтво.

Елл╕ дуже хвилю╓ться, вона прочитала дуже багато книжок про те, як представити себе в найкращому св╕тл╕ на сп╕вбес╕д╕, та дуже багато книжок про ефективн╕ стартапи, як╕, як в╕домо, виживають два з м╕льйону, чи ск╕льки там, отже ми вже перемогли, що б там не було дал╕. На сп╕вбес╕дах задають р╕зн╕ дивн╕ питання на кшталт того, як розрахувати кор╕нь квадратний семизначного числа за допомогою кольорових ол╕вц╕в та клею 'Момент', це запитання на креативн╕сть, у Елл╕ нема╓ жодно╖ креативност╕ - вивчення д╕алект╕в Верхньо╖ Франкон╕╖ не потребувало креативност╕, а на кас╕ в Макдональдс╕ ╖╖ не було де розвивати, Елл╕ дуже легко шар╕╓ться ╕ не може дивитись сп╕вбес╕дникам в оч╕, психологи радять, що дивитись треба на лоба, тод╕ н╕хто не буде шар╕тися ╕ не втратить здоровий глузд - н╕ в╕н, н╕ ви, перед сп╕вбес╕дою було б добре випити келих б╕лого вина, але сил не вистача╓ нав╕ть на це, якась корпулентна ж╕нка в старому светр╕ пита╓ у не╖: 'Як ви бачите себе в наш╕й компан╕╖ ╕ що корисного ви могли б зробити для не╖?', Елл╕ розум╕╓, що зовс╕м не уявля╓ себе в оточенн╕ цього хрому ╕ металу, пластику ╕ пластику, ╕ ще раз по колу, ╕ через двадцять рок╕в те саме, нав╕ть якщо компан╕я зм╕нить назву на б╕льш лакон╕чну або б╕льш ефективну за правилами НЛП, ╕ що корисного вона може дати ц╕й компан╕╖, вона просто може складати слова у речення, ╕нод╕ з цього виходять як╕сь речення, сповнен╕ нев╕домого сенсу, дитинство сенсея, у якого н╕коли не буде учн╕в, тлумачн╕ словники, як╕ н╕коли не в╕дкриють на потр╕бн╕й стор╕нц╕. 'Н╕коли н╕ про що не прос╕ть, тому що вам все одно в╕дмовлять, - каже корпулентна ж╕нка, ще б╕льше розтягуючи свого старого светра, мабуть, це щось нервове, ╖й треба завести вдома азал╕ю та поливати ╖╖ теплою п╕дсоленою водою, яка мала б вбити все живе навкруги, або грошове дерево, листячка якого весь час опадають у вологий грунт. - Ми беремо вас на роботу. Рекламна кампан╕я 'Грааль', рекламу╓мо переваги в╕дпочинку в сво╖й кра╖н╕. Чому така дивна назва? Це примха замовника, оск╕льки в╕н платить, кампан╕я може називатися, як йому заманеться'. В╕дьомськ╕ шабаш╕ на одн╕й з семи Лисих г╕р, н╕хто н╕коли не зна╓ напевне, на як╕й саме, поруч туристи запускають китайськ╕ л╕хтарики, деяк╕ з них гаснуть, не долет╕вши до неба, деяк╕ линуть кудись в далеч╕нь ╕ падають на к╕оски з шаурмою, Елл╕ не любить шаурму, це некорисна ╖жа, сус╕дка нагаду╓ ╖й про це мало не щоранку, поки варить свою в╕всянку ╕ ми╓ яблука, ╕ ╖╖ фарбований перманент виблиску╓ на вран╕шньому сонц╕. Ж╕ноче т╕ло сповнене кислот, кислотне середовище, кислий пл╕д, червивий пуп'янок, вода з-п╕д крану, що ми п'╓мо ╕ що ми ╖мо, ну подумайте сам╕, ось ти подумай, так, генномодиф╕кована картопля, зовс╕м не про це мр╕яли автори журналу 'Рац╕онал╕затор', а ось до чого д╕йшло, Елл╕ б╕льше не може слухати про воду, ╖й дуже хочеться скуштувати шаурму, ран╕ше власники к╕оск╕в з принадними ароматами були все-таки ╖хн╕ми конкурентами, тепер вона б╕льше не зв'язана правилами корпоративно╖ етики, тому що працю╓ в найб╕льш╕й рекламн╕й агенц╕╖ м╕ста, в яке колись при╖хала поступати в ун╕верситет з одним рюкзаком-торбинкою, половину м╕сця в якому займав плюшевий цуцик. 'Це м╕й тал╕сман, - пояснювала Елл╕ вс╕м охочим ╕ не охочим слухати ╖╖ пояснення. ╥╖ в╕дправили на якесь поле збирати генномодиф╕ковану картоплю, ск╕льки тих картопляних пол╕в вона бачила у в╕кно автобусу, жила в гуртожитку, сус╕дки пили кагор ╕ курили цигарки нев╕домого походження, тому що на справжн╕ магазинн╕ цигарки грошей н╕ у кого не було. 'Тепер можна в╕дсвяткувати, - дума╓ Елл╕. - Шаурма ╕ ламбруско, завжди мр╕яла про це'.

Арсен╕й народився ╕ прожив б╕льшу частину життя в Одес╕, любив в╕рш╕ Ахматово╖ ╕ не любив ходити в Аркад╕ю, хоча вс╕ його друз╕ обожнювали ╖сти морозиво саме там. В╕дв╕дував художню школу, де вчився малювати акварел╕. 'Малювати акварел╕ найважче, тому що н╕чого вже не замалю╓ш поверх, якщо щось не так', - пояснював йому викладач. Викладач вважав його ╕д╕отом, тому що в╕н не вм╕в малювати цих п╕вденних д╕вчат-кв╕точок, якими так марив ос╕нн╕ми вечорами, читаючи в╕рш╕ Ахматово╖. Вони ходили берегом моря з╕ сво╖ми маленькими цуциками, як╕ носили дивн╕ ╕мена, Лорелея або Л╕л╕т, мр╕яв запросити ╖х на виступ Веселого Ганса, який повернувся на батьк╕вщину п╕сля двадцяти п'яти рок╕в понев╕рянь св╕тами ╕ не м╕г вп╕знати н╕кого з оточуючих. На вулицях лунали постр╕ли, в кав'ярнях весь час зникало св╕тло, одного разу поряд був вибух - вил╕тали шибки, на брук╕вц╕ самотн╕ маленьк╕ собачки в стильних комб╕незончиках згадували про сво╖ первинн╕ ╕нстинкти за в╕дсутност╕ хазя╖в, як╕ поб╕гли л╕чити к╕льк╕сть поранених та розбитих келих╕в на один квадратний метр, маленьк╕ непол╕ткоректн╕ собачки на блискуч╕й брук╕вц╕. 'Я думав, що ти ╕д╕от, а ти все-таки навчився малювати, яка при╓мна новина, - сказав Арсен╕ю викладач, його дружина носила масивн╕ антикварн╕ персн╕, один великий топаз на вказ╕вному пальц╕, заходила в к╕мнату, в як╕й вони малювали костистого, мов карась, ╕ жовтого в╕д пал╕ння двох пачок в день натурника - в ш╕стдесят╕ н╕хто ще не пов╕домляв, що пал╕ння вбива╓, дим вис╕в коромислом усюди, не малювали на пачках ц╕ леген╕ в католицьк╕й манер╕ - криваве серце, б╕льше не можливо н╕кого любити, манила його до себе цим вказ╕вним пальцем з блакитним топазом, хлопчикам подобаються доросл╕ ж╕нки, х╕ба н╕, але дружина викладача була дещо дивною, вона запрошувала його в квартиру над кав'ярнею, в╕дкривала який-небудь колись деф╕цитний альбом з мистецтва - Босха або Веронезе, або нав╕ть Бот╕челл╕, ╕ вони десь з годину мовчки дивились репродукц╕╖, намагаючись синхронно перегортати стор╕нки. Одного разу Арсен╕й сп╕знився на заняття, весна, мониста на Привоз╕, луска ╕ нутрощ╕, прозоре морське пов╕тря, в╕н вир╕шив сп╕знитися. Вибух був надто велико╖ сили - казали про два к╕лограми тротилу, але н╕хто точно не знав, ск╕льки це ╕ ск╕льки ма╓ бути, щоб в╕д цегляного будинку дев'ятнадцятого стол╕ття в╕двалилася ст╕на, в╕дкриваючи ╕нтел╕гентськ╕й побут старожил╕в будиночку Барб╕ - комод, фермуар, жодного телев╕зора, тому що дивитися телев╕зор зараз не може жодна порядна людина, дружина викладача була спец╕ал╕стом з герман╕стики, не любила вставати з оттаманки, нав╕ть коли приходили гост╕ - ╖х приймав викладач, в╕н же р╕зав ол╕в'╓, заправляв його винаходом кул╕нару з осадженого м╕ста Майон ╕ розливав вино, не те, яке пасу╓ до цього салату, а яке принесли гост╕, отже вс╕ були задоволен╕. Арсен╕й знайшов вказ╕вний палець з топазом на протилежному боц╕ вулиц╕, там, де колись не могла гуляти порядна ж╕нка, якщо не хот╕ла отримати непристойну пропозиц╕ю, ╖╖ вже кудись в╕двезла швидка допомога, б╕льше не потр╕бна швидка допомога, а топаз у роздра╖ просто н╕хто не пом╕тив, луска ╕ нутрощ╕, виблиску╓ на весняному сонц╕, мов чиста сльоза. П╕сля цього Арсен╕й викинув вс╕ сво╖ акварел╕ та в╕дмовився в╕д зображення на сво╖х полотнах людей, зображення висмоктують душу, про це знали ще ╕нд╕анц╕-ша╓ни, або адепти середньов╕чного ╕сламу, чи ще там хто, лише абстракц╕╖ - чорн╕ квадрати, б╕л╕ трикутники, зашити соб╕ рота грубою ниткою ╕ б╕льше не говорити, тому що н╕хто не почу╓. Неспод╕вано Арсен╕й став культовим у вузьких колах художником-авангардистом, його персональн╕ виставки проводились у затемнених закутках сирих п╕двал╕в, рами поступово вкривала пл╕снява, ╕ поц╕новувач╕ мистецтва нов╕тн╕х час╕в були готов╕ платити б╕льше за цей артефакт. Сучасн╕ поети читали на в╕дкриттях виставок сво╖ в╕рш╕ п╕д акомпанемент варгану, пот╕м напивалися ╕ спали покотом на п╕длоз╕. Один л╕тератор розпов╕в Арсен╕ю про св╕й роман, який написав у 95 роц╕, концептуал╕зм в дус╕ Сорок╕на: 'Там головний герой - в╕рний лен╕нець, побудував вежу, а геро╖ня, як ╖╖ звали, як Мурку, так, Маруся Кл╕мова - збила його з╕ шляху ╕стинного, ╕ в╕н потрапив у кат╕вню, ╕ там вс╕ ц╕ протоколи допит╕в, просто не уявляю, як я м╕г це все написати, це був просто не я. Хоча роман хороший'.

Елл╕ народилася в Н╕жин╕, жила неподал╕к в╕д пам'ятника ог╕рку та в╕д л╕цею, в якому навчався Гоголь. Вс╕ ╖╖ шк╕льн╕ роки були просякнут╕ п╕дтриманням поваги до Гоголя, вивчення його мемуар╕в, отримав грант в╕д царя ╕ жив в ╤тал╕╖, ну то й що, у нас теж досить тепло, а таких ог╕рк╕в ╕тал╕йц╕ точно не куштували, закатан╕ у банки, з кропом ╕ часником, величезн╕ трил╕тров╕ банки з розсолом, де ще в╕зьмеш так╕, ╖╖ сус╕дка вир╕шила стати письменницею, хоча не в╕др╕знялась особливою грамотн╕стю, ╖╖ редакторка сказала, що це особливий стиль, дуже чесний, як у Буковск╕, ╖╖ сус╕дка вважала себе ф╕лософом, а тут ще ╕ Буковск╕, дуже гарна д╕вчина - чорн╕ коси, чорн╕ брови, ╕ все ╕нше на м╕сц╕, попала на телебачення, так, у шоу 'Холостяк', щось там не под╕лили з потенц╕йною свекрухою, отже надовго вона там не затрималась, але ж майбутн╕й Буковск╕, хтось зняв ╖й квартиру на Печерську ╕ пов╕з на екскурс╕ю в П╕тер, вона мр╕╓ жити на Манхетенн╕, пот╕м виявля╓ться, що у нас не ц╕нують чесну л╕тературу з ф╕лософським п╕дтекстом, редакторка в╕дпрацювала св╕й гонорар, в╕н каже: 'Я думав, що з тебе буде письменниця', вона не б╕льше не може зн╕мати квартиру на Печерську та поверта╓ться додому з гардеробом ╕ ноутбуком, в м╕ст╕ нема╓ нормального салону, в якому тоб╕ вищипають брови ком╕льфо, ╖╖ з неповагою оглядають з голови до н╕г або навпаки ╕ з презирством кажуть: 'Це коштуватиме 200 гривень', вона погоджу╓ться, тому що привчила себе стежити за сво╖м зовн╕шн╕м виглядом, а зарплата у не╖ 1000 гривень. Зрештою ╖й теж щастить - вона знайомиться з н╕мцем на сайт╕ знайомств ╕ ви╖жджа╓ в маленьке н╕мецьке м╕стечко, якого нема╓ на жодн╕й карт╕, але його чомусь зна╓ нав╕гатор. М╕стечко виявля╓ться г╕рськолижним курортом, ╕нод╕ вона здалеку бачить т╕нь яко╖-небудь Дем╕ Мур, намага╓ться писати новий роман, тепер про сво╓ життя, чита╓ Гоголя ╕ почува╓ться щасливою. ╤нша сус╕дка Елл╕ теж мр╕яла стати письменницею, а не маркетологом (чому це якась ╕дея-ф╕кс у вс╕х, хто не може знайти сво╓ м╕сце у житт╕). Ходила на л╕тературн╕ вечори, як на роботу, багато пила ╕ зустр╕чалася з ким попало, мр╕яла, щоб хтось з них купив нов╕ босон╕жки, працювала в книжковому магазин╕, тому що так ближче до книжок (у цьому Елл╕ ╖й заздрила), брала кредити, щоб зн╕мати к╕мнату, пот╕м все одно повернулася додому п╕сля приступу пан╕ки, про який не любила н╕кому розпов╕дати, зненацька для знайомих вийшла зам╕ж, чолов╕к н╕куди ╖╖ не в╕дпускав, змушував готувати ╕ ходив на б╕знес-трен╕нги, на яких йому весь час об╕цяли, що в╕н стане м╕льйонером протягом наступного року. М╕льйони не з'являлись, вона розвелась з чолов╕ком, писала Елл╕: 'При╖жджай, п╕демо до л╕су ╕ на ╓врейське кладовище, там класно. Звичайно, якщо я знову не вийду зам╕ж в якесь ╕нше м╕сто' (але Елл╕ не хот╕ла повертатись туди, зв╕дки ╖й так вдало вдалося втекти), пот╕м влаштувалася на кра╓знавчий сайт, на якому писала про проблеми ж╕ночо╖ психолог╕╖ та про ╓врейське кладовище, ╕ п╕шла в медичне училище, сховавши на антресол╕ св╕й диплом про вищу осв╕ту маркетолога. В медичному училищ╕ вона дивилась, як скальпель вр╕за╓ться в пергаментну шк╕ру мерц╕в, вноч╕ читала Гоголя ╕ почувалася щасливою.

Елл╕ завжди мр╕яла бути ближче до книжок. Книжок у св╕т╕ було якось забагато, ╕ весь час з'являлись нов╕. 'Якщо ви працюватимете над собою, можливо, колись з вас вийдуть як╕сь спец╕ал╕сти з д╕алект╕в Верхньо╖ Франкон╕╖, поки що у вас нев╕рна вимова', - казала ╖м викладачка. Ще вона полюбляла розпов╕дати про те, як ходила на болото ╕ як ╖╖ там кусали комар╕ та ╕нш╕ комахи, а ще у не╖ тепер через це хрон╕чна нежить. Мабуть, це були найяскрав╕ш╕ спогади в ╖╖ житт╕. Елл╕ п╕д час цих розпов╕дей думала про те, що це давно мертва мова ╕ хто там зна╓, як в╕рно вимовляти цей дифтонг. ╤ все одно н╕хто ╖╖ не перев╕рить ╕ не сп╕йма╓ на гарячому. Але перфекц╕он╕зм був понад усе. Вона ще не бачила директора агенц╕╖, в яку ╖╖ чомусь звичайно помилково взяли на роботу, але уявляла його ре╕нкарнац╕╓ю викладачки-болотоманки. Як╕-небудь неск╕нченн╕ розпов╕д╕ про дружину, двох д╕тей - хлопчика та д╕вчинку - блондина ╕ брюнетку, великого собаку-сенбернара (хоча н╕, велик╕ собаки зараз не в тренд╕, про маленького пухнастого шп╕ца, схожого про ведмедика, про якого перехож╕ питають: 'Це хлопчик чи д╕вчинка?', а ти ╖м в╕дпов╕да╓ш: 'Це вже д╕дусь'), про коханку з величезним ман╕кюром з╕ стразами, як╕й треба весь час дарувати машини для миття посуду, тому що вона кудись не туди залива╓ в╕дпов╕дну р╕дину, а це теж стаття родинного бюджету, про свою дачу, а ви зна╓те, що за час╕в Радянського Союзу не можна було будувати дач╕ вище трьох поверх╕в, так, нам тод╕ заборонили, правда-правда, добудували ось в╕дносно нещодавно, а насправд╕ у первинному вигляд╕ це була така автентична хата шевченк╕вського штибу, по в╕кна в земл╕ ╕ продовжувала туди провалюватись, так, чорна курка ╕ п╕дземн╕ мешканц╕, д╕ти п╕дземелля, Баба Яга - к╕стяна нога, тому що на п╕вноч╕ сво╖х мертвих ховали в дерев'яних будинках ╕ вони так дивились на тебе сво╖ми оманливими очима. Елл╕ могла слухати ц╕ розпов╕д╕ годинами, щоб н╕чого не робити, але ╖й треба було розробляти концепц╕ю Граалю, про Грааль читачам все в╕домо з 'Коду да В╕нч╕' ╕ нема╓ жодного сенсу переказувати цю ╕стор╕ю, але як прив'язати Грааль до реклами туристичного в╕дпочинку в межах кра╖ни? Це було серйозне обмеження, як казали сп╕вроб╕тники Елл╕, це був грейт челендж, понад усе на св╕т╕ сп╕вроб╕тники Елл╕ ц╕нували швидкий ╤нтернет, тому що завдяки йому вони мали змогу дивитись улюблен╕ мультики, Елл╕ н╕чого не розум╕ла в цих см╕шариках ╕ культовому сер╕ал╕ 'Маша та ведм╕дь', цю Машу тнули на вс╕ реклами св╕ту - в╕д реклами житлового комплексу до реклами кеф╕ру, ╕нод╕ Елл╕ спадало на думку, що Маша - ╕ ╓ Грааль, але вона швидко про це забувала. Ведм╕дь був негов╕ркий, саме таким ╕ пасу╓ бути чолов╕ку, негов╕рким та незалежним в╕д обставин, на нього завжди можна покластися, що б не сталося, там ╓ ще як╕сь зв╕р╕, але Елл╕ ╖х не пам'ята╓, х╕ба вона юний натурал╕ст, щоб пам'ятати все. Коректорка любить групу 'Рамштайн', а ще п╕сню 'Меньше всего мне нужны твои камбеки', ╖╖ просять користуватися навушниками, тому що в оф╕с╕ це зрештою доречно, вона сп╕ва╓ мантру 'Ом мани падме хум' ╕ не зверта╓ на них уваги, за це коректорку ненавидить все живе, одного разу вона йшла на роботу ╕ побачили б╕ля входу в оф╕сний центр шефа, точн╕ше - його ноги в брюках в╕д костюму Ermenegildo Zenia, який вона сама допомогала Ксен╕╖ вибирати в католоз╕, почесний каталог╕затор оф╕су, коректори в╕дом╕ сво╓ю повагою до деталей. Вона б╕жить в оф╕с, забува╓ про л╕фт, важко п╕дн╕ма╓ться сходами - ст╕льки безсонних ночей на сайт╕ 'Грамота.ру' даються взнаки, хоче крикнути на весь голос, але н╕м╕╓, слова бовкають десь в горл╕ ╕ не можуть вийти назовн╕, вона силку╓ться сфокусувати погляд - шеф сто╖ть просто перед нею з паперовим стаканчиком, в якому гаряча кава, вона питально дивиться на нього: 'А що там?', просто ╕нша людина в такому самому костюм╕, х╕ба мало однакових костюм╕в у св╕т╕, це ж не штучне виробництво, не ╕ндив╕дуальний пошив. А хто був там, ╕ в кого вони ц╕лились насправд╕, ╕ чи був хлопчик, астральний дв╕йник в аналог╕чному вбранн╕, побачити свого астрального дв╕йника - погана прикмета, це точно до чи╓╖сь загибел╕. Коректорка забува╓ про 'Рамштайн' ╕ одного разу, попередньо нафарбувавшись помадою-пробником, п╕дходить до шефа ╕ каже: 'Я знаю, що вам подобаюсь - отже, я згодна п╕ти з вами в к╕но'. Шеф дивиться на не╖ з невимовним подивом, н╕, в╕н просто не зверта╓ на не╖ уваги, тому що дума╓, що вона каже це комусь ╕ншому, просто у не╖ за вухом гарн╕тура в╕д моб╕льного телефону, а в╕н просто опинився поряд в невдалий момент особливо╖ ╕нтимност╕ ц╕╓╖ коректорки з якимось нев╕домим знайомим, ╕ як╕ вона там дивиться ф╕льми, лише для с╕мейного перегляду. Елл╕ шкоду╓, що не стала коректоркою - така спок╕йна профес╕я для посидючих.

Шеф виклика╓ Елл╕ до свого каб╕нету ╕ каже ╖й: 'Ви ╖дете до Сиб╕ру'. Ось так раптом, Елл╕ не пам'ята╓, чи ╓ в не╖ необх╕дн╕ зимов╕ реч╕, тиждень ╖хати в нев╕домому напрямку повз тайгу ╕ поодинок╕ будинки, подружня пара, яка поверта╓ться з ╤тал╕╖ в Свердловськ, ж╕нка каже чолов╕ку: '╤ чому в нас скр╕зь так╕ розвалюхи?', це риторичне запитання, пот╕м ╖хати в зворотному напрямку - люди ╕з золотими зубами, дме в шию та в спину, пров╕дниц╕ ╕нод╕ пропонують гаряч╕ пельмен╕ та весь час пропонують гаряче пюре, але окр╕п ти ма╓ш наливати сама. Н╕хто не дотриму╓ться правил нервування столу, виходити на кожн╕й велик╕й станц╕╖ та боятися не встигнути за по╖здом, а що, можливо Грааль знаходиться саме там, 'Знайшов Грааль - ╕ н╕чого не жаль', точн╕ше 'Знайти б Грааль - н╕чого не жаль', дв╕ сторони одн╕╓╖ медал╕, ц╕каво, як в╕н вигляда╓ - як вс╕ ц╕ фарфорово-фаянсов╕ пастушки обох невизначених статей, як╕ декламують одне одному Вольтера: 'Я не згоден з вашими поглядами, але в╕ддам сво╓ життя за те, щоб ви мали змогу ╖х висловлювати', це за умови наявност╕ якихось погляд╕в, але зараз мати погляди не корисно для шк╕ри, пергаментно╖ шк╕ри сво╖х мертвих, яких ховали в цих розвалюхах обличчям в землю, в╕кном на Сх╕д, ╕ якийсь турист з навороченим фотоапаратом чи нав╕ть з айпадом розгублено озирався навколо, не в змоз╕ знайти вих╕д з цього лаб╕ринту, к╕стяна шия. Елл╕ бо╖ться Сиб╕ру, це терра ╕нкогн╕то, як колись це велике м╕сто, в яке вона втекла з Н╕жину, в╕д ог╕рк╕в та Гоголю, який колись вчинив так само, але в протилежному напрямку, вона нав╕ть н╕коли не була в Сорочинцях з ненавист╕ до бренду, Елл╕ ╖де в Сиб╕р, бо так звел╕в шеф, а це вам не в╕льна каса, тут нема╓ чого сказати у в╕дпов╕дь, щоб це виглядало переконливо, а якщо це якась ваза, яку колись вигадав Буало, чи н╕, але якось пов'язано з Буало, або Бурдало, буремн╕ часи революц╕й, дивлячись на шефа, Елл╕ розум╕╓, що революц╕я не за горами, не за Уральським хребтом, але як попередити його про це, щоб в╕н зрозум╕в, революц╕╖ роблять не в чистих ком╕рцях ╕ нарукавниках - тут н╕чого не поробиш, в ╖хньому оф╕с╕ зроблять л╕карню або генштаб, гентський фарфор, розбит╕ черепки, ╕ с╕ра р╕дина колишнього мозку на брук╕вц╕, нема╓ на що чекати, тому що плодами революц╕╖ користуються, як в╕домо, нег╕дники, а шефа не можна було назвати н╕ нег╕дником, ан╕ ╕деал╕стом, в╕н знаходився десь посередин╕, там, де знаходяться вс╕ тепл╕, кого в╕дринуть з вуст сво╖х. Де в ц╕й парадигм╕ знаходиться Елл╕, вона не розум╕ла, ця мерзлячка Елл╕, у яко╖ нема╓ муфти або теплих рукавичок, кохання не гр╕╓ збурену кров, Радищев йшов до свого острогу п╕вроку за возом п╕шки, чому його не могли хоч трохи п╕двезти, н╕хто б все одно про це не д╕знався, а де ц╕ хвален╕ ╕стор╕╖ про жаль до стражденних в╕д суми та тюрми, ц╕лих п╕вроку, а тут лише тиждень ╕ все. Кохання до себе не може тривати так довго - ц╕ п╕вроку, можна зненавид╕ти весь св╕т ╕ саме завдяки ц╕й ненавист╕ вижити ╕ повернутися, а можна повернутися завдяки невичерпн╕й любов╕, ╕ результат буде той самий, отже м╕ж ненавистю та любов'ю нема╓ жодно╖ р╕зниц╕.

Арсен╕й ╖сть канцерогенного пир╕жка, просмаженого в масл╕, в якому просмажили до того вже нев╕домо яку к╕льк╕сть пир╕жк╕в, ╕ розм╕ркову╓ про те, що зовс╕м не зна╓ ж╕нок. Зовс╕м не розум╕╓ться на ╖хн╕й психолог╕╖, з тих самих час╕в, як Агнешка по╖хала до Кракова, щоб вивчати готичну арх╕тектуру, тому що з в╕кон ╖нязу, в якому вона навчалася, видн╕вся у повний зр╕ст готичний собор, в якому в╕дкрили зал органно╖ музики, ╕нод╕ аф╕ша об╕цяла Моцарта, але Вагнера - чомусь н╕коли. Одного разу, по╖хавши здавати книжки в ун╕верситетську б╕бл╕отеку по зак╕нченн╕ навчального року, Агнешка побачила Папу Римського, спочатку перекрили дорожн╕й рух, в╕рники та вс╕ причетн╕ ╕ просто т╕, хто проходив повз, як Агнешка, зачудовано дивилися в пустку дороги, нав╕ть не здогадуючись, що вони спод╕ваються там побачити. Раптом з'явився кортеж, Папа роздавав благословення, монахин╕ чорних сукнях трохи нижче кол╕на сп╕вали г╕мни польською мовою, в╕н зайшов у костел, пот╕м вийшов, Агнешка не знала, що в╕н там робив - мабуть, молився перед тим розп'яттям, п╕д яким звучить Моцарт, поки глядач╕ стиха сплять за колоною. Агнешка зовс╕м не розум╕лася на арх╕тектур╕, вс╕ знання, як╕ вона могла отримати з цього приводу, обмежувались в╕к╕пед╕╓ю, але зачудован╕сть готикою штовхнула ╖╖ в польське посольство разом з н╕кому не в╕домими композиторами, як╕ хот╕ли вивчати композиц╕ю за кордоном, тому що в наших консерватор╕ях застар╕л╕ методи викладання, та╓мними адептами авторського к╕нематографу, як╕ зн╕мають актор╕в-аматор╕в на бульварах ручною камерою, роздаючи ╖м попередньо пап╕рц╕ з текстом: 'Джон, як ти м╕г так вчинити з Мер╕? Я викликаю тебе на дуель', з-за пам'ятника Ришель╓ виб╕га╓ Мер╕ та вола╓: 'Н╕, не треба! Я кохаю Джона' ╕ пада╓ в його об╕йми, а туристи ╕ бомж╕ на задньому план╕ дивляться на це д╕йство з великим зац╕кавленням та зн╕мають його на моб╕льн╕ телефони, як╕ перш╕ викинули у см╕тник, а останн╕ за перел╕ком, та не за значенням там знайшли, ну то й що, що це не остання модель та для не╖ вже не продають ц╕ р╕знокольоров╕ чохольчики, в хазяйств╕ все в нагод╕ стане, а пот╕м викладають ц╕ екзерсиси на ютуб ╕ стають знаменно знаменитими, ╕ ось вже вс╕ завс╕дники бульвар╕в мр╕ють знятися у них в еп╕зодичн╕й рол╕, тому що маленьких ролей не бува╓ - ╓ невелик╕ актори, як казав батько ав╕ац╕╖ Стан╕славський. Агнешка дума╓ про стан╕славський феномен ╕ про те, що хтось ма╓ поручитись за ╖╖ платоспроможн╕сть, тому що ╕накше ╖╖ до Кракова не пустять - ск╕льки ╖х, бажаючих вивчати арх╕тектуру чужим коштом, або написати роман, який н╕хто не захоче читати, а ╕нших письменник╕в у нас для вас нема╓, Агнешка теж могла б написати роман про сво╓ життя, але арх╕тектура музика сфер л╕тери, дуже багато л╕тер, вона мр╕╓ ви╖хати до ╢вропи л╕терним по╖здом, злов╕сно кажуть ╖й: 'Ти будеш чистити там ун╕тази', але вона посм╕ха╓ться - люди думають лише про нице, ось ╖хн╕й р╕вень сприйняття. Раптом Арсен╕й отриму╓ у спадок трик╕мнатну квартиру на Прор╕зн╕й в╕д якогось двоюр╕дного д╕дуся, якого в╕н н╕коли не бачив, але як стала в нагод╕ ця родинна спор╕днен╕сть, прода╓ ╖╖, купу╓ однок╕мнатну на Подол╕, де мають жити вс╕ художники незалежно в╕д статусу та р╕вня профес╕онал╕зму, бо це м╕сце намолене, решту кладе на банк╕вський рахунок Агнешки, тепер вона неспод╕вано багатий Бурат╕но ╕ може в╕льно подорожувати св╕том, хто б м╕г про це нав╕ть мр╕яти. Арсен╕й н╕коли не бував за кордоном, йому подобалась його однок╕мнатна квартира, з в╕кна якого можна було дивитись в подв╕р'я-колодязь, зрештою, було б краще, якби в подв╕р╖ росли липи або яка-небудь груша-дичка, з яко╖ бабус╕ полюбляють варити кислий джем, що прода╓ться в супермаркет╕ п╕д брендом 'Джем в╕д бабус╕', але н╕ - то й н╕, зрештою, Узв╕з - це майже Монмартр, прокинувся я зранку, годин╕ о п'ят╕й, ╕ одразу зрозум╕в, що ти п╕шла в╕д мене, прокинувся я зранку годин╕ о восьм╕й, ╕ зрозум╕в, що ти п╕шла в╕д мене, ну то й що, що ти п╕шла в╕д мене - все одно знову нап'юся шуба-дуба-блюз, як в╕н буде сп╕лкуватися з нею, ц╕каво, ось у Штатах як╕сь молодята влаштували вес╕лля по скайпу, тому що напередодн╕ вес╕лля в реал╕ наречений потрапив у л╕карню ╕ л╕кар╕ його на власне вес╕лля не в╕дпустили, тому ось так, а як у них там в╕дбувалась шлюбна н╕ч, про це ╕стор╕я мовчить. Агнешка об╕цяла йому писати щодня, а пот╕м купити в╕деокамеру, так що вони наче ╕ не розлучались н╕коли, х╕ба це розлука к╕лька рок╕в, але з часом почала писати раз на тиждень, пот╕м раз на м╕сяць, а пот╕м зовс╕м зникла, а н╕хто з╕ сп╕льних знайомих не м╕г з певн╕стю сказати, куди вона под╕лась - одн╕ запевняли, що вона по╖хала волонтером в африканську кра╖ну, змучен╕ голодом та нестачею води мешканц╕ яко╖ почали гинути в╕д нев╕домо╖ хвороби, знову це нашестя саранч╕, ╕нш╕ в╕рили, що вона що вона стала св╕тською журнал╕сткою ╕ збира╓ в Куршевел╕ ╕нсайдерську ╕нформац╕ю про те, як ол╕гархи поливають оф╕ц╕анток шампанським 'Кристал' в Куршавел╕, просто так туди не пускають аби кого, Агнешка завжди була добре вихованою д╕вчинкою, читала в дитинств╕ книжку 'Пл╕х ╕ Плюх' Буша в переклад╕ Хармса ╕ вчила багато в╕рш╕в на пам'ять, бо вивчення в╕рш╕в розвива╓ ту саму пам'ять, яка пот╕м все одно сходить нан╕вець, я б давно позбувся ╖х, пот╕м тебе витаскують, а ти вже н╕чого не пам'ята╓ш, с╕ра потопельниця, наш╕ с╕т╕ принесли пов╕домлення про д╕вчину, яку витягли з р╕ки, яка там прот╕ка╓ р╕ка в т╕й м╕сцевост╕, н╕чого не пам'ята╓, нав╕ть як ╖╖ звуть та зв╕дки при╖хала, можливо, вона була секретним агентом розв╕дки на кшталт Мосаду, отримувати секретну ╕нформац╕ю в ц╕й Богом забут╕й м╕сцин╕ - хто зважиться на таке, приватним детективом - вистежувала нев╕рного чолов╕ка або компаньйона-дворушника, домушника, який мр╕╓ одружитись з власницею родинних д╕амант╕в у в╕ц╕ доживання та по╖хати з нею у всесв╕тню подорож-кру╖з, як часто там в╕дправляються у кращий св╕т так╕ ось л╕тн╕ пан╕, вийшла зам╕ж за англ╕йського б╕знесмена, завела двох мопс╕в та двох д╕тей, а мр╕яла подорожувати ╕ писати романи про побачене ╕ почуте, так╕ зв╕ти для Арсен╕я, який н╕коли не зможе пережити цей досв╕д разом з нею, а тв╕й досв╕д, переказаний чужими словами, переста╓ бути тво╖м, переходить на ╕ншого, мов сверблячка або мокра напасниця, краще не д╕литись ним з ╕ншими. Арсен╕й уявля╓ Агнешку поко╖вкою в середньов╕чному замку, в якому любив зупинятись Ян-Казим╕р, погано опалюване прим╕щення, скелети в родинних шафах, т╕ло красун╕-прабабц╕ замуроване в цеглу п╕дземелля. Нехай вони сво╓ю мальтозною патокою ╕ кукурудзяним сиропом заллються. Т╕льки чиста вода з бювет╕в б╕ля псих╕атрично╖ л╕карн╕, в╕двар з картопляного лушпиння ╕ сушена шк╕ра апельсин╕в, як╕ товчуть в ступц╕ та отримують цедру, яку пот╕м додають у т╕сто для особливого аромату. У нього такса ╕ шагом╕р, у не╖ к╕т, якого хтось викинув на см╕тник, у вас там що, прох╕дний дв╕р? ╥х обов'язково треба познайомити, в╕н весь час пише про те, ск╕льки пройшов сьогодн╕ крок╕в, постмодерн╕зм не виходить за меж╕ л╕тератури, а якщо л╕тература не виходить за меж╕ л╕тератури, це як мертвонароджене дитя, ма╓ бути грунт п╕д ногами, ск╕льки крок╕в в╕н сьогодн╕ пройшов, якщо все вичитане, мен╕ така л╕тература зовс╕м не ц╕кава. Я хот╕в влаштуватися в журнал для ж╕нок, мен╕ запропонували накидати десять тем для статей, там вс╕ ц╕ фото чолов╕к╕в ╕ п╕дписи п╕д фото: 'На Макс╕ стринги тако╖-то торгово╖ марки, в╕н може двадцять чотири години на добу, ╕ так на Земл╕ виникла нова каста - каста фр╕лансер╕в, а вс╕ ц╕ ж╕ночки пост-бальзак╕вського в╕ку ╕з зач╕скою сесун теж не можуть писати на таку тему, бо в╕н же може двадцять чотири години на добу, вони просто накинуться на нього ╕ роз╕рвуть на шматки, пошматують, мов улюблену сукню, все тут робиться з любов╕ до ближнього, нав╕ть не знаю, чи ви йшов зрештою перший номер цього журналу, але фотограф там був гарний, хоч ╕ зайвий, як вона дивилася на нього, ставив свою камеру посеред вулиц╕, таке соб╕ камео, зараз ходить з палкою для селф╕, дума╓, як прислужитися сво╓му господарю, щоб т╕нь не впала на нього, застали в одному номер╕, хоч ╕ на двох р╕зних л╕жках - звичайно, корумпований владноможець, стовбичила там, як ╖жак, не знала, куди под╕ти руки. Папарацц╕ ганялися за нею по вс╕х закутках старовинного замку, вона почувалася, як алх╕м╕к Яна Потоцького, якому не вдалося синтезувати ф╕лософський кам╕нь з в╕слючо╖ сеч╕, через що вс╕ вважають його лазером, спалити на найвищому вогнищ╕, яке сягатиме в╕кон спальн╕. 'Як довго ви разом, в╕н розпов╕дав вам про сво╖ рахунки в швейцарських банках?', задку╓ раком, поки на гор╕ не засвистить сирена, не виб'╓ останню шибку, тут так давно не робили ╓вроремонт з п╕д╕гр╕вом п╕длоги та стелею, кр╕зь яку видно зор╕, як на свято суккот, коли сахарозаводчик Бродський замовив арх╕тектору свого будинку спец╕альну стелю, яка розкрива╓ться, ╕ ти спиш п╕д в╕дкритим небом, немов патр╕арх з╕ сво╓ю родиною, а гастарбайтери, яких тут н╕хто не чекав ╕ як╕ щоранку ╕ щовечора мають перепливати Дн╕про туди-сюди, тому що там вже ╕нша губерн╕я, в як╕й ╖м дозволено жити, кажуть Кагановичу: 'Поговори з ним ти, тому що ти Лазар, ╕ в╕н Лазар, ви знайдете сп╕льну мову', Лазар, вийди геть, ще один квест в зачинен╕й к╕мнат╕ - треба грати в шахи наввипередки, завален╕ вуг╕ллям шахти, залите лимонадом подв╕р'я. Коли Арсен╕й пере╖хав у столицю, як казав Лен╕н, щоб вивчити нову ╕ноземну мову, достатньо прочитати книжку ц╕╓ю мовою, клуб 'Хендр╕кс у ╤лл╕ча', випускниц╕ неел╕тних вуз╕в розпов╕дають: 'Хочу працювати п╕ар-менеджером, н╕, у мене нема╓ досв╕ду, але я швидко вчусь', дорослий дядечко говорить: 'Правильна д╕вчина, з колгоспу, але ж вона наркоманка', це в сторону, а ╖й: 'Вам не вистача╓ на життя? Обов'язково зателефонуйте мен╕, ╕ я щось для вас знайду', н╕, у нього нема╓ зайвих ваканс╕й, в╕н нав╕ть не може купити соб╕ яхту, а ви кажете - п╕ар-менеджер, одного разу мене запрошували на яхту, маленьку, розм╕ром з якусь ком╕рчину, за словами ╖╖ власника, але я ╖╖ не бачила, звичайно, до яхти справи так ╕ не д╕йшли, але сам факт, ╕ власник був простим журнал╕стом - про що це треба писати, щоб заробити соб╕ на яхту, якщо нав╕ть власник клубу не може соб╕ це дозволити? Передивився там вс╕ стар╕ американськ╕ кольоров╕ к╕нох╕ти - Том Форд, незм╕нний ковбой Уейн, пив пиво ╕ слухав рад╕о 'Ч╕пльдук', там завжди було на годину б╕льше, н╕ж в реал╕, ╕ в╕н думав: 'Якби наше метро зачинялось пот╕м, або не зачинялось н╕коли', загравав до д╕вчат: 'А ви, мабуть, студент-ф╕лолог'. На щастя, я тод╕ був безроб╕тним ╕ б╕льшу частину часу проводив на вулиц╕, де н╕яких магн╕тофон╕в не було, а нам тод╕ саме видали магн╕тофон для запису р╕зних трен╕нг╕в ╕ думки фокус-груп, ╕ куди не прийдеш - всюди Н╕к Кейв, одна й та сама п╕сня, або друга. Ти ж зна╓ш мою двоюр╕дну сестру, у не╖ як╕сь су╖цидальн╕ бажання весь час ╕ вона ненавидить свою дитину, вже с╕м м╕сяць, а у не╖ дос╕ п╕сляродова депрес╕я, ск╕льки вже можна, весь час хоче викинутись з в╕кна, ╖╖ не можна залишити одну н╕ на хвилину, тому що вона одразу зробить те, що замислила, солдати вир╕зали наручники з дуба ╕ перша мешканка Владивостоку, яка народилась у ╢вдок╕╖ Гор╕лко, продавала на ринку капусту, я хочу завжди почуватися закоханою - тод╕ ти будеш жити в╕чно, ╕ н╕хто н╕коли не скаже тоб╕ 'н╕', далай-лама сказав ╖й: 'Тоб╕ треба приймати життя таким, яке воно ╓', ти зна╓ш, ск╕льки у них бува╓ ╕нод╕ р╕зних фоб╕й, деяк╕ думають, що можуть перестати дихати, ось у тебе теж багато фоб╕й, але ж ти нормальна людина, ╕нод╕ Арсен╕й купував купейний б╕лет, коли б╕лети коштували ще набагато дешевше, та ╖здив на Арбат, один друг потрапив зам╕сть заключного бенкету поетичного фестивалю на бенкет крим╕нальних структур, непитущ╕ так люблять обговорювати алкогол╕к╕в, д╕д Мазай ось - його про що не запитають в ╕нтерв'ю, в╕н все зводить весь дискурс до того, що ось в╕н так багато пив, а зараз зав'язав, ╕ так ненавидить алкаш╕в, але в╕н чогось сп╕вати п╕сля цього перестав, слух пропав, що це за караоке на останньому концерт╕ - каже в╕н, так ось, потрапив на цей бенкет, думав, що це бенкет поет╕в, ╖в-пив та приставав до ж╕нок, це компл╕мент в╕д бару, цього вони вже не витримали ╕ побили, зна╓ш, так техн╕чно, на обличч╕ н╕чого не видно, а ребра довго болять, ╕ чому це чолов╕ки обов'язково мають бути ст╕йкими ╕ сильними, тому що хоч хтось ма╓ бути ст╕йким ╕ сильним, просто такий запасний вар╕ант. Арсен╕й приклада╓ться до пляшки White Horse, косметика ╕ дитяч╕ ╕грашки на пол╕, ╕ вони збирають ╖х та складають у господарчу картату сумку, ц╕ три ж╕нки, яких в╕н бачить в чолов╕чому туалет╕, купують йому подарунки, чому ж╕нки не можуть робити те саме, що чолов╕ки, гранти для програм 'Не хл╕бом ╓диним жив╕', 'Виб╕р князя Володимира', 'Ж╕ноч╕ духовн╕ скрепи', соц╕альна мережа 'В храм╕', тепер ви зможете зробити так, щоб кожен зачитувався журналом 'Православна бес╕да', ну а справд╕ - нав╕що ж╕нкам право голосу, у не╖ там критичн╕ дн╕ ╕ проголосу╓ нев╕домо за кого, хай мовчить ╕ пок╕рно дивиться у п╕длогу, будемо працювати з важкими ╕ одинокими групами населення. Н╕, займатися йогою не можна, а ось носити брендов╕ реч╕, звичайно, можна, тому що багата статусна ж╕нка звичайно повинна п╕дтримувати св╕й р╕вень, в бари краще не ходити, ну на крайн╕й випадок проконсультуватися з чолов╕ком. Зна╓те, один член трьох сп╕лок письменник╕в обурювався через те, що редактор назвав його роман рукописом ╕ не вибачився, прийшов до нас ╕ об╕звав Латунськими, ти не пам'ята╓ш, хто це такий? Ма╓ ж у нього бути якась дов╕дка, чи ╖╖ йому зам╕нюють ц╕ три к╕рочки сп╕лок письменник╕в, чолов╕к ╕ хлопчик в жовт╕й футболц╕ гуляють б╕ля ст╕ни психл╕карн╕, чолов╕к щось розпов╕да╓ хлопчику, показу╓ рукою, окреслю╓ коло, колос, колос на глиняних ногах, ц╕каво, у них же мабуть бувають дн╕, коли ╖х випускають на волю, дн╕ митарств, ╕ хтось з них вигулю╓ ╕ншого, хто кого. Чи потр╕бно проплисти навколо св╕ту за в╕с╕мдесят дн╕в на пароплав╕, чи достатньо сид╕ти, як вчитель Бруно Шульц в сво╓му Дрогобич╕, н╕куди не ви╖здити, займатись граф╕кою, малювати граф╕ки, як╕сь граф╕чн╕ зображення невидимих потвор, все проходить, кинуть в одну яму з ними та проведуть шпателем, в одну яму з його катами, як╕ нарешт╕ змогли дотягнутися до твого т╕ла, вп'ястися пазурами, якби не життя, яке завжди поверта╓ на сво╓. Кузини носили прозор╕ тюлев╕ фартушки, завжди розминався з ними в класн╕й к╕мнат╕, вони вивчали метелик╕в Мадагаскару, а в╕н пам'ятав лише латинськ╕ назви. Чорнявий метелик чорна мертва голова ходить навшпиньки, розчиня╓ кватирку, щоб вони лет╕ли на св╕тло, розчинялись в простор╕й темряв╕. Кузини ворожили на картах таро - пов╕шений, який тел╕па╓ться на одн╕й ноз╕ вниз головою, це означа╓ довгу дорогу та недовготривал╕ курортн╕ в╕дносини, старша кузина вже фарбу╓ться, поз╕ха╓ над Цвейгом, на пальцях залиша╓ться типографська фарба, не вт╕шайте мене - мен╕ слова не потр╕бн╕, де, в якому краю, паперов╕ солдатики, обвуглен╕ з того боку, де колись була кокарда. Купувала магнол╕╖, зачитувалась перел╕ком п╕сень на плат╕вках - ось одна п╕сня, а там друга, або просто одна п╕сня, розбита на дв╕ половини, як╕ н╕коли не склеяться докупи, слуха╓ш, поки не заб'ються памороки якоюсь надлишковою ╕нформац╕╓ю, недолуг╕ тлумачн╕ словники. В╕н вир╕шив завести кота, точн╕ше, кошаче подружжя перс╕в, у яких з'явиться пот╕м ц╕лий виводок с╕рих, як бархат, персенят, годувати ╖х молоком - кожному окреме блюдце з пастеризованою р╕диною, жодних дом╕шок, вс╕ сит╕ та задоволен╕ життям, хот╕в просто стати комусь в пригод╕ в цьому житт╕, дитяч╕ малюнки, автори яких пов╕домляють, що пере╖хали ╕ тому т╕, хто залишився, мають годувати тих, хто залишився теж. Вони так жал╕бно муркот╕ли - не захова╓ш в картонну коробку в╕д капелюшка з англ╕йськими шпильками, Ана╖с так швидко набирала сво╖ми пальчиками з обгризеним ман╕кюром, традиц╕йн╕ р╕здвян╕ страви з печен╕. 'Н' завжди западала, слова без л╕тери 'н', яка зустр╕ча╓ться в кожному другому слов╕, ск╕льки не перебирати слова, щоб спробувати знайти зам╕ну, каретка дрижить, сонце блима╓ совиними очима на тебе в н╕рц╕, незасклен╕, але зашторен╕ в╕кна, вивезти вс╕х д╕тей все одно не вдалося б, а як в╕н м╕г обирати, кого залишити там, сл╕пий випадок, метелика капустяна голова.

Елл╕ ╖де в по╖зд╕, у навушниках рад╕о 'Аристократи', еф╕р про економ╕ю водних ресурс╕в, в купе заходить Олександр, точн╕ше, вона не зна╓, що це Олександр, або в╕н вже був тут, коли вона зайшла з╕ сво╖м в╕зком, ╕ встиг назвати сво╓ неориг╕нальне ╖м я, у сво╖й графськ╕й панам╕ з логотипом сонячно╖ долини виноградник╕в, лоза опл╕та╓ л╕теру 'н', поряд сто╖ть картина, замотана у ватну ковдру або брунатний плед, Елл╕ кортить д╕знатися, що там, але тут з'явля╓ться чай, хтось раху╓ ложечки, як╕ зникли, але осад все одно залишився, осад, який не розбавити жодним хлором, Олександр дивиться у в╕кно та раху╓ такт, слухайте сво╓ рад╕о, не зважайте на мене, - каже в╕н ╖й, вона зчиту╓ це по губах, несм╕шно притиска╓ смартфон до столу, по стакани дрижать ╕ рухаються у напрямку краю, ось так ╖деш, ╕ три дн╕ жодно╖ живо╖ душ╕ за в╕кном - каже в╕н ╖й, ╕ нав╕що тут ц╕ дерев'ян╕ буд╕вл╕ незрозум╕лого призначення, раптом на четвертий день хтось вийде з л╕су та поб╕жить за по╖здом, який сто╖ть тут дв╕ хвилини, тому нема чого так довго звол╕кати, димова зав╕са пал╕ння над л╕сом, диверс╕я знищення зелених насаджень пом╕ж банкомат╕в ╕ банк╕вських карток, п╕сля вилучення яких з'явля╓ться напис 'Неможливо встановити зв'язок з банком', трима╓шся обома руками за г╕лля, особливо вл╕тку ст╕льки кл╕щ╕в - н╕, це все маячня про жир та масло, просто викоцюрбу╓ш ╖х та все, що б це не означало, а що у вас там п╕д ковдрою? - пита╓ Елл╕ та раптом розум╕╓, що це запитання ма╓ якийсь двозначний зм╕ст, але Олександр розум╕╓ все правильно та з першого разу. 'Пел╕кани', - в╕дпов╕да╓ в╕н. Середньов╕чн╕ пел╕кани готували сво╖х нащадк╕в кров'ю власного серця, зараз таких не побачиш в жодному зоопарку, з цього ж кореня походить легенда про вамп╕ричне походження д╕вчат з╕ шк╕рою кольору топленого молока з ван╕ллю, тому що неможливо бути на св╕т╕ красивою такою, але таке бажання все одно ╕сну╓, просто заздр╕сть до факт╕в, Елл╕ не хоче дивитись на пел╕кан╕в, на рад╕о 'Аристократи' обговорюють фудкорти та джазовий фестиваль. 'А нав╕що ви ╖дете так далеко?' - пита╓ вона в Олександра. 'Колись жив-був один могутн╕й володар, - розпов╕да╓ Олексвандр. - Йому п╕дпорядковувались вс╕ народи всесв╕ту та п╕днебесся, кит, слон ╕ черепахи, мушл╕ та кальмари, кам╕ння на схилах г╕р та вив╕трен╕ обмилки пляжних кам╕нц╕в, але цей могутн╕й володар мав слабк╕сть до л╕тератури, ╕ на схил╕ рок╕в вир╕шив опубл╕кувати сво╖ написан╕ в юност╕ в╕рш╕, а оск╕льки в╕н був могутн╕м володарем, йому привели у повне розпорядження найкращого перекладача з п╕дстрочник╕в мов братських народ╕в, який довго-довго сид╕в над перекладами, але зрештою могутн╕й володар зм╕нив думку про плоди сво╓╖ творчост╕ та передумав ╖х оприлюднювати, а перекладачу н╕чого не заплатив. Ось така притча про труднощ╕ перекладу. А нос╕╖ мови м╕ж тим кажуть, що в╕рш╕ непоган╕, нормальн╕ досить в╕рш╕. Ну а що, хтось пише в╕рш╕, хтось малю╓ акварел╕ - у кожного ма╓ бути якийсь талант, треба просто в╕дкрити його в соб╕, ╕ тод╕ Всесв╕т повернеться до тебе цив╕льною стороною'. Так каже Олександр, але Елл╕ вже спить, ╕ Олександр розпов╕да╓ дал╕: 'Виступай там для них у нетоплених залах брудних ДК, лушпиння повсюди, чому вони так люблять це сонячне нас╕ння, просто якась ман╕я, лушпиння повсюди, нема╓ н╕ батарей, н╕ туалету в рад╕ус╕ двох к╕лометр╕в в╕д прим╕щення, хто захоче думати про п╕сн╕, коли так холодно, ось'. Поети збираються в п╕вн╕чн╕й столиц╕ оп╕вноч╕, шукають готель економ-класу, в якому для них вс╕х заброньований один номер, в якому можна вмитися, поголитись ╕ залишити реч╕, деяк╕ щаслив╕ нав╕ть зможуть посн╕дати, але для цього треба заре╓струватись. В рад╕ус╕ двох к╕лометр╕в нема╓ жодного читача, важк╕ часи дама з чорною позначкою над л╕вим оком дивиться на нього з карти, яку простяга╓ банкомет, в╕н давно кинув писати в╕рш╕, влаштувався продавцем брендового одягу з ╢вропи, тому що це хоча б виг╕дна справа, дитинство минало п╕д супер-обкладинкою ╕з зображенням р╕знобарвно╖ або попелясто╖ канарки, тому що в╕н н╕коли не бачив канарок, мр╕яв стати в╕домим на весь св╕т ведмежим в╕дьмаком, керувати стих╕ями, як колись у тетрис╕ або ще дал╕ вглиб ╕стор╕╖ пам'ята╓те ту ╕грашку, в як╕й вовк ловив у корзину яйця, кажуть, що п╕сля того, як ти набереш тисячу бал╕в, або к╕лька тисяч - хто зна╓, тому що в╕н н╕коли не бачив цих людей ╕ не заздрив ╖м, тод╕ повинн╕ показати якийсь мультф╕льм про те, як к╕борг поверта╓ться на екрани через двадцять рок╕в родинного забуття, з╕ стаканом чавунного та лимонного манго плюс апельсин, н╕хто б╕льше не вп╕знавав його на вулицях, не просив автограф з нам╕ром пот╕м продати його подорожче, не просив про групове фото на пам'ять ╕з застиглими обличчями та рисовою пудрою з аматорського театру, гливка маса на обличч╕, н╕хто б╕льше його не вп╕знавав. Ходив на сольфедж╕о, намацував клавиш╕ - вчителька била по пальцях л╕н╕йкою, тому що вони завжди були не т╕, ревно ставилась до чистоти музично╖ в╕ри, 'н╕хто не обира╓ св╕й шлях - шлях сам обира╓ тебе', - ставив статус на сво╖й стор╕нц╕ вконтакт╕, б╕льше не лускатиме бульбашки на папер╕ для пакування, улюблена розвага дитинства, ╕ що тепер. Книжки з виховання говорять, що хлопчик, який зник в сво╖й к╕мнат╕, тягнеться до заборонених таблеток або робить яку-небудь ╕ншу шкоду, навряд чи буду╓ Вав╕лонську вежу з кубик╕в, яка пада╓ на гумових мавпочок з проколотими вухами та премудрих зм╕╖в-намист з карбункулами очей, перетинають л╕н╕ю фронту, град розм╕ром з куряче яйце, надм╕рна повага до деталей. Елл╕ прокида╓ться, виявля╓, що Олександр вийшов покурити, силку╓ться згадати, що було пот╕м. Сидить у скляно-пластиков╕й веж╕ з кубик╕в, дивиться на морозне сонце - сльози замерзають, 'Новий Грааль - пластик ╕ сталь' - спада╓ ╖й на думку, розчулен╕ абоненти застар╕лих месенджер╕в, з╕рки, як╕ згасли м╕льйони рок╕в тому, але ти дос╕ бачиш ╖хн╕ н╕кнейми в мереж╕. Сн╕говики з гнилою морквиною зам╕сть носу, монстри-чебурашки, чебурани з цукеркою-тягнучкою в цукрово-пухнастих пазурях, р╕зний мотлох п╕д ст╕нами. Т╕ло розрива╓ться на шматки кожного разу, коли спуска╓шся в метро, люди тнуться до св╕тла в розпуц╕, поруч гребля, яку не встигли загатити, ст╕йкий запах ртут╕ на вилицях, Елл╕ дивиться у в╕кно ╕ бачить аф╕шу, якесь знайоме обличчя - рокер - гуру колишн╕х покол╕нь та прийдешн╕х старц╕в ╕з сен╕льними совочками для п╕ску, така ось в╕чна молод╕сть у п╕сочниц╕, але цей ман╕як - муха цеце не гребував просто н╕чим, розм╕нювався на др╕б'язок, писав ╖й погрозлив╕ листи з натяками гендерного характеру, адже ж╕нки не мають права об╕ймати так╕ посади, водити потяги метро ╕ проводити переговори з топами пров╕дних компан╕й, годуючи д╕тей-грудничк╕в, лежать у яслах, бавляться цигарковим папером, несила жити тут, кожного разу в╕дкривати оч╕ та спод╕ватися на як╕сь зм╕ни на краще, три х╕пстери с╕дають на травичку в парку л╕тнього вечора, ╕ через п╕вгодини навколо них орган╕зову╓ться фестиваль, спец╕альн╕ котлетн╕ фарш╕ для справжн╕х патр╕от╕в, заморожен╕, шоста ступ╕нь просмаження, вона плавиться п╕д цим пластиковим сонцем, життя йде нан╕вець, збира╓ марки ╕з зображеннями нев╕домих птах╕в ╕ тварин, яких н╕коли не побачить в реал╕, х╕ба що в Аскан╕╖-Нов╕, як ось прим╕тивний скот ватусс╕, а що в ньому такого прим╕тивного - звичайн╕ парнокопитн╕, наче для Бога нема╓ нер╕вних, вона не пам'ята╓, хто з них кошерний, не розр╕зня╓ так╕ реч╕, треба зайти в крамницю ╕ купити дошку для прасування, ╕ р╕дину для зняття лаку, ╕ для миття в╕кон, скупити всю крамницю, як вона зазвичай любить це робити - св╕т котиться у безодню, а вона так само в╕дв╕ду╓ ╤нтернет-крамниц╕, щоб подивитись ╕ н╕чого не купити, почитати описи, розр╕зати пакета, щоб нутрощ╕ полет╕ли на п╕длогу, внутр╕шня самоповага, яка н╕коли не зак╕нчуються та св╕тить завжди. Кам'яна к╕шка довжиною 800 метр╕в в╕д вус╕в до хвоста, д╕статись яко╖ можна на тролейбус╕, поет сидить в червоному терем╕ та дивиться на море на площ╕, до Елл╕ приск╕пу╓ться гопник, коли вона приходить на мистецьку акц╕ю, актуальне мистецтво - таке актуальне мистецтво. Хтось говорить - от Над╕н, яка засунула в св╕й природний отв╕р кур╕пку, гопники чомусь цитують Л╓това: 'Я завжди буду проти', Елл╕ дивиться на них зац╕кавлено, продавщиця простяга╓ ╖й коцюрбатими пальцями з французьким ман╕кюром обв╕трений пир╕жок з капустою та печенею, Елл╕ ╖сть холодними губами, поки гопники зн╕мають це д╕йство на айфон. Прокида╓ться завжди о шост╕й ранку, довго дивиться на задимлене в╕д промислових викид╕в червоне небо, д╕ти народжуються з в╕слячою губою та вовчим оком, дивляться лише в себе, хоча збираються в ста╖. Елл╕ мр╕╓ працювати в театр╕.

Арсен╕й ╖де в потяз╕ п'ять годин - тут зовс╕м не т╕ в╕дстан╕, щоб ╖хати довше, йому подоба╓ться цей ╕нтимний затишок, напередодн╕ в╕н отримав телеграму незрозум╕лого зм╕сту, добре, що у нього мультив╕за на п'ять рок╕в, яку в╕н актив╕зував, перейшовши кордон в Чоп╕, прикордонники пригостили цигарками, зробив селф╕ на фон╕ буцегарн╕. Д╕ти займались бутлегерством з фантиками - пам'ята╓ вс╕ ц╕ турбо та лав ╕з, якийсь незрозум╕лий переклад з турецько╖, на фантику зображений У╖цл╕почтл╕ з╕ сво╖м почтом, серце, розр╕зане навп╕л, посипане кардамоном, в Арсен╕я нема╓ жодних кул╕нарних зд╕бностей, Агнешка не любила готувати - купувала заморожену картоплю з лососем, роз╕гр╕вала в м╕крохвильов╕й печ╕, казала, що там канцерогени, тому набагато смачн╕ше, в╕н теж прийняв умови ц╕╓╖ гри. В телеграм╕ йшлося про наступне: 'Старе ╓вропейське м╕сто зпт центр зпт маршрутка тчк замок', якось забагато знак╕в, як для телеграми, але Арсен╕й в╕рив у безодню, яка приманю╓ легков╕рних пройдисв╕т╕в, тому купив електронного квитка ╕ с╕в на по╖зд, Агнешки не було поряд вже два роки, замок виявився туристичною халупою для аппер-м╕ддл-класу, концентрац╕я людей, як╕ хочуть сфотографуватися на фон╕ флеш╕в та бойниць, зашкалювала, а колись там була тюрма, поряд церква ╕ гендель, в якому так само наливають, але тепер вже грог з медом, ╕ дуже смачн╕ млинц╕. У замку висять портрети колишн╕х володар╕в, Арсен╕й дума╓, що вони нагадують йому продавц╕в з м╕сцевого ринку, досить стрьомних, якщо зустр╕ти ╖х в якому-небудь темному провулку, краще не насп╕вувати соб╕ п╕д носа та сховати подал╕ моб╕льний телефон, щастя, що у тебе нема╓ р╕нгтону, тепер в замку резиденц╕я для письменник╕в, зараз тут мешка╓ поет Ганс фон Шмульц з╕ сво╓ю секретаркою, розбитною д╕вчиною рок╕в двадцяти п'яти, яка весь час сидить у фейсбуку та лайка╓ безк╕нечн╕ коменти 'мен╕ дуже при╓мно, що вам подоба╓ться м╕й коментар, красно дякую вам за це'. Арсен╕й ╖де маршруткою в житловий комплекс 'Шервуд' або 'Гр╕нф╕лд', поруч якась т╕тонька скаржиться по телефону на погану як╕сть медицини - апарати в╕д скол╕озу, пройшли Арбатом с закле╓ними скотчем г╕тарами ╕ ротами, ╕ чого вони добилися - каже в╕н, ц╕ б╕л╕ ходоки з далеко╖ п╕вн╕чно╖ кра╖ни, демонструють вдень, як в╕с╕м гарячих кавказц╕в побили анестез╕олога, але без сцен насилля, зухвало захищати д╕точок-кв╕точок в╕д втручання в особисте життя. Волочкова з╕ сво╖м ф╕рмовим шпагатом, найменш╕ трусики у св╕т╕, не просто як╕сь там м╕кроб╕к╕н╕, а в цьому сезон╕ в мод╕ ретро, таке закрити в поперечному розр╕з╕. Йому сняться так╕ сни, на б╕л╕й яхт╕ з р╕знокольоровим прапором, в╕н╕лов╕ програвач╕ та подушки у форм╕ шеренги з в╕вчарн╕, бют╕блендери та плат╕вки Агузарово╖, пот╕м всю н╕ч плавав на Борис╕вських прудах, чому вони кажуть, що в майбутньому машини захоплять владу над людьми - це в╕дбулося вже зараз, скаче в перевернуте вибухами пекло, у нього так╕ сни - прив'язу╓ ╖╖ до ст╕льця ╕ рад╕сно пов╕домля╓ про те, що завдяки статевому акту з нею щойно позбувся древнього демона, ст╕льки к╕нокритик╕в на прем'╓рах, або новац╕я в театр╕, розуму не вистача╓ на щось - кида╓ мотузку ╕ншому персонажу, до якого звернена його щойно промовлена репл╕ка. Розмова двох в╕домих пол╕толог╕в на тему того, чи довго громадяни зможуть терп╕ти санкц╕╖, ╖сть попелюшку - все сво╓ - ╕ молочко, ╕ курочки, ╕ поп╕л в поп╕льничц╕. Поет м╕сцевого значення Ганс фон Шмульц прокида╓ться ╕ п'╓ каву з молоком - за в╕кном зомб╕ апокал╕псис, фея Кал╕псо розрива╓ сво╖ вени ман╕кюрними ножничками, б╕льше не в╕рить у силу тертя, циту╓ Тертул╕ана. Агнешка влаштову╓ його як сум╕сна з ним мертва плоть, яка так пасу╓ на колективному селф╕, через яке, як в╕домо, передають вош╕, ╕ взагал╕ бажання весь час робити селф╕ визнане псих╕чною хворобою, за це нав╕ть можуть надати ╕нвал╕дн╕сть, дума╓ Ганс фон Шмульц, Агнешка солодко спить, потяга╓ться ув╕ сн╕. Окр╕м Ганса фон Шмульца в замку мешкають болгарський проза╖к Богум╕л Ангелов та заслужений поет Якут╕╖ Анамподест Шварценберг. Завжди молода ж╕нка-фотограф ╕нтер'╓р╕в з╕ старечими цятками на виходжених руках, слуха╓ романс 'Я встретил вас и всё былое' у виконанн╕ Козловського, згаду╓, як В╓н╕чка ╢роф╓╓в з похм╕лля прийшов на Ки╖вський вокзал, а там поставили цей романс - був дуже злий, можливо виконавець був сам з похм╕лля - дума╓ вона, тому що як можна так з цим чудовим романсом, Арсен╕й виходить з маршрутки та довго йде чистим полем, в замку його зустр╕ча╓ швейцар ╕ поко╖вка, Арсен╕й з дитинства бо╖ться швейцар╕в ╕ вол╕╓ заходити в прим╕щення з чорного ходу, ан╕ж думати над тим, як в╕рно йому в╕ддячити за послуги. Наш╕ люди не вм╕ють прислуговувати, ╕ не люблять це робити, тому для сфери обслуговування шукають прац╕вник╕в, як╕ щиро прагнуть бути в нагод╕, тому що ╖х легше навчити, нав╕ть якщо вони н╕чого не вм╕ють. За вечерею Ганс фон Шмульц пита╓ в Арсен╕я, як п╕дкатити до Агнешки, тому що вона так сексуально по-ж╕ночому хропе в к╕мнат╕ дал╕ по коридору, Арсен╕й дума╓: 'Як в╕н здогадався, що ми колись були парою, невже це так пом╕тно?'. 'Тут хто т╕льки не живе, - каже Шмульц, - це якийсь прох╕дний дв╕р'. В╕н к╕лька рок╕в жив у Та╖ланд╕, займався кайтсерф╕нгом ╕ медитував високого в горах, одного разу в його халабуд╕ оселився дорогий колекц╕йний жук-г╕тара, якого можна було виг╕дно продати, але Шмульц вир╕шив, що в╕н не браконь╓р, за к╕лька дн╕в жуку на стел╕ в╕дкусила голову ящ╕рка, в╕дкусила та з'╖ла, мабуть - голова якось по-особливому смаку╓, а т╕ло впало на п╕длогу, Шмульц розм╕рковував, наск╕льки ящ╕рц╕ вдалося втамувати св╕й голод з того на╖дку, зрештою в╕н покинув гори Та╖ланду через брак вай-фаю та оселився в письменницьк╕й резиденц╕╖ в цьому под╕льському замку, його дос╕ тягне на екзотику, Арсен╕ю пропонують на виб╕р китайський чай сорту да хун пао, хуан чжи або хуалун чжу, Арсен╕й згаду╓ про бомж╕в, яких в╕н бачив на мухорц╕ на п╕дход╕ до замку - як╕сь дивн╕ бомж╕, у досить пристойних костюмах, рились в см╕тт╓вому бац╕, один знайшов упаковку в╕д я╓ць ╕ довго розм╕рковував, що з нею робити, Арсен╕й дума╓, що можливо це як╕сь поц╕новувач╕ антиквар╕ату, як╕ колись тусувались на блошиних ринках у Пасс╕, а тепер ╖м все одно, де ритися, Арсен╕ю подоба╓ться японська звичка займати якомога менше м╕сця в простор╕, стати под╕бним до деревця бонсай, якому моторошно в цьому п╕вн╕чному для нього холод╕, мешканц╕ письменницько╖ резиденц╕╖ весь день слухають опуси Шуберта, як╕ транслюють через динам╕к в ус╕ прим╕щення замку, почуваються справжн╕ми феодалами, фотограф ╕нтер'╓р╕в Серафима знаходиться в пост╕йних пошуках правильного св╕тла, циту╓ в╕домого ╕нвестора Джима Роджерса: 'Вважаю, що кап╕тал╕зм так не працю╓. Кап╕тал╕зм не передбача╓ того, що ви в╕дн╕ма╓те грош╕ у компетентних людей, щоб передати ╖х некомпетентним для того, щоб у некомпетентних з'явились грош╕ для конкуренц╕╖ з компетентними'. Намага╓ться загравати до Арсен╕я у перервах м╕ж ретельним вивченням журналу Domus Design та переглядом корейських сер╕ал╕в у навушниках. Арсен╕й не реагу╓ на ╖╖ чари, але Агнешка йому теж не особливо ц╕кава - в╕н зовс╕м в╕двик в╕д не╖ за ц╕ два роки, це якась зовс╕м ╕нша людина, вона теж не зна╓, як тепер поводитись з ним, ╖й соромно, тому вона робить вигляд, наче цих двох рок╕в у р╕зних св╕тах не було ╕ вони розлучились минулого тижня, щоб сп╕лкуватись по скайпу. Раптом вб╕га╓ поко╖вка з моторошним зойком, виявля╓ться, що заслуженого поета Якут╕╖ Анамподеста Шварценберга отру╖ли джемом з вовчо╖ ягоди, Серафима нервово крутить св╕й тал╕сман-талер ╕з зображенням сонця, навколо оточеного символами планет та нерозб╕рливим готичним шрифтом напису старон╕мецькою, який йде по кругу под╕бно саламандр╕. Ось остання публ╕кац╕я в часопис╕ 'Зор╕ Якут╕╖', ц╕лий розворот, ╕ кому м╕г заважити цей симпатичний чолов╕чок - дума╓ Арсен╕й. Вноч╕ в╕н чу╓, як хтось крадькома кроку╓ коридором, скриплять половиц╕, в пов╕тр╕ запах полови, це майже мигдаль - дума╓ Арсен╕й, але ж вовч╕ ягоди, це мабуть Ганс все-таки п╕дбира╓ться до Агнешки, або ж Серафима п╕дбира╓ться до Арсен╕я, хоча кроки за ╕нтенсивн╕стю б╕льше схож╕ на чолов╕ч╕, але хто зна╓, як воно там насправд╕. 'Чому вс╕ тепер мають страждати через ╖хню жад╕бн╕сть - набрали доларових кредит╕в, хот╕ли виручитись, були вже прецеденти, коли долар вир╕с з двох гривень до п'яти, а пот╕м з п'яти до восьми, чому тепер вс╕м миром ╖м допомагати', - каже по телев╕зору експерт, Арсен╕й вол╕╓ переключити канал, але канал у замку лише один, судження про книгу складають на п╕дстав╕ ╖╖ назви, якщо вже автор не зм╕г придумати назву ╕ т.д., л╕тературний анекдот-бурлеск, але перш╕ три стор╕нки - билинна несп╕шна експозиц╕я (але з припов╕дками вже з перших рядк╕в), ти впевнений, що широкий читач це зможе опанувати, Ну я ось зазвичай прочитую першу стор╕нку, хай там хоч яка експозиц╕я, в╕д турген╕вських пейзаж╕в до опису двигуна винищувача, ╕ пот╕м дек╕лька стор╕нок з середини, щоб зрозум╕ти, що там з цими турген╕вськими винищувачами в принцип╕ може в╕дбуватися - ╕ тод╕ вже думаю, купувати чи н╕, наприклад. Ну, р╕ч про художку, зв╕сно, ворд виправля╓ ╖╖ на худобку. Ще в книз╕ ╓ кратн╕сть, ну це вже справа верстальник╕в ╕ типограф╕в, ти ж розум╕╓ш, хай вже там сам╕ розбираються, в дев'яност╕ випускали так╕ книжки, де в к╕нц╕ були пуст╕ стор╕нки ╕ написано 'Для зам╕ток', таких пустих стор╕нок бувало нав╕ть по п'ятнадцять, ну це вже просто неподобство, так, тод╕ книжки брався випускати хто попало. Треба просто щось додати або щось вилучити, краще звичайно просто вир╕зати одну главу ╕ все. Ну якщо ти не хочеш н╕чого вир╕зати, ти не профес╕онал. По телев╕зору розпов╕дають про те, як у в╕домо╖ групи вкрали на закордонних гастролях вс╕ ╕нструменти, ╕ тепер ╖м збирають грош╕ на нов╕ ╕нструменти, Арсен╕й не розум╕╓, чому в╕н ма╓ допомагати музикантам, як╕ явно багатш╕ за нього, але ж ╕нструменти дуже дорог╕, волонтерство зараз в мод╕, ╕ ц╕ музиканти - справжн╕ патр╕оти, тому все-таки запису╓ номер кредитно╖ картки, пот╕м обговорюють балерину, яка жваво так п╕дскаку╓ в шпагат╕ у в╕дфотошоплених трусиках, найменш╕ трусики у св╕т╕, ось це вже справд╕ значно ц╕кав╕ша тема, але Арсен╕й змучений надлишком невикористаних спод╕вань ╕ йому хочеться спати. Балерина крутить сво╖ фу╓те на м╕дяку, якщо вона з╕йде з цього м╕сця ╕ все-таки впаде в море, перетвориться на русалоньку, принц буде казати ╖й: 'Чому ти н╕коли не викида╓ш за собою в╕дходи та см╕ття, ╕ хл╕б знову засох, ну що ти така нехазяйновита звалилася на мене', красуня у червоному м╕кро-б╕к╕н╕. Пот╕м обговорюють ╕нформац╕ю про вбивство в╕домого сп╕вака, яка з'явилась на сайт╕ фестивалю авторсько╖ п╕сн╕, доходять висновку, що сайт зламали хакери, приходить смска з п╕дписом сп╕вака 'Я живий', ведучий каже: 'Чекаю наступну смску такого зм╕сту в╕д Цоя'. Ведучий зовс╕м не да╓ д╕вчин╕, яка чита╓ новини, ╖х читати, в╕н весь час загра╓ до не╖, активно перебиваючи, каже: 'Хай розгорта╓ там на сцен╕, що хоче, хоч труси', експерт каже: 'Ну ц╕ 9 зароб╕тчан, як╕ минулого року пройшли центром Москви з прапором, сп╕ваючи г╕мн, повели себе просто непристойно. Але з ╕ншого боку - нав╕ть в 'совку' було видно, наск╕льки радянська арм╕я трималась, в основному, на нас. Весь середн╕й командний склад - а це к╕стяк арм╕╖, вс╕ ц╕ сержанти ╕ прапорщики - це були наш╕ земляки. Я пам'ятаю, у нас в рот╕ був прапорщик Трошк╕н, так н╕чого не можна було знайти, був повний розвал. Хвала Богу, в╕н пот╕м зв╕льнився, зам╕сть нього прийшов прапорщик Доценко, ╕ все одразу встало на сво╖ м╕сця - одразу з'явилось мило ╕ гутал╕н'. Ведучий н╕коли не говорить про ж╕нок - лише про метро, про те, як в╕н ╖здить на машин╕, ╕ про свого шефа, вс╕ еф╕ри якого ретельно перегляда╓, щоб н╕чого не пропустити, не м╕г уп╕знати жодно╖ ноти на сольфедж╕о, на бас╕ взагал╕ легше грати, н╕ж на соло-г╕тар╕ - там взяв табулятуру вивчив ╕ грай соб╕, а в караоке все одно сто бал╕в, хоч ╕ терп╕ти його не можу - хоч ╕ нема╓ у мене слуху в╕д природи. Ось так дума╓ш, що вийде друком твоя книжка - ╕ життя тво╓ зм╕ниться кардинально, будеш жити в пентхаус╕ з видом на море або на ╕сторичний центр, ╖здити на презентац╕╖ по вс╕й кра╖н╕ або л╕тати на фестивал╕ за кордон, ╕ б╕льше н╕коли не будеш ходити на роботу, а в анкетах в граф╕ 'профес╕я' ф╕гуруватиме горде слово 'письменник', та╓мно призначать тебе координувати патр╕отичну роботу, виховання молод╕, письменницька дача ╕ пайок п╕двищено╖ комфортност╕, себто - поживност╕, життя не сто╖ть на м╕сц╕, але насправд╕ н╕чого не в╕дбува╓ться, тому що читач╕ споживають дв╕ книги на р╕к, ╕ то як╕-небудь ком╕кси про мауса, тому що там багато картинок, читачам л╕нь читати нав╕ть журнали, хоча там ╕нформац╕я набагато б╕льш актуальна, н╕ж на стор╕нках твого роману - трендсеттери розпов╕дають про маски з╕ сметани з укропом, ╕ ти дума╓ш - треба спробувати й соб╕, тому що кажуть, допомага╓. У твого друга ╓ дивна крамниця сувен╕р╕в, володар незл╕ченних скарб╕в печери Соломона, в яку н╕хто н╕коли не заходить, сумно сидить там, всю н╕ч горить св╕тло, наодинц╕ з╕ сво╖ми кальянами, коли-небудь обов'язково отру╖ться, шукаючи порятунку в╕д кредитор╕в, як╕ стовбичать на протилежному боц╕ вулиц╕ он за тим кавовим МАФом, який так довго погрожували знести, що м╕сцев╕ жител╕ вважають сво╖м обов'язком прийти сюди та випити свою ф╕л╕жанку, тоб╕ його шкода, тому що в╕н не вм╕╓ вести справи, завжди з нього був н╕кудишн╕й б╕знесмен, ╕ треба ж бути таким ╕деал╕стом - це кафе-морозиво, власник якого намарно намага╓ться вивчити ╕тал╕йську, повторю╓, як папуга, незрозум╕л╕ фрази, не вистача╓ снаги сказати 'хочу завжди бути в тоб╕', тому дума╓, що в нагод╕ тут стане наймилозвучн╕ша мова кохання, але вивча╓ поки ще т╕льки фрази на кшталт 'як пройти до супермаркету', хоча це теж непоганий прив╕д познайомитись з д╕вчиною, яка тоб╕ подоба╓ться. Двадцять два роки тому в╕н теж любив д╕вчину с╕мнадцяти рок╕в, зараз т╕льки б вийшов, хоча вона, звичайно, не була його ученицею, тому що в╕н н╕коли н╕кого н╕чому не вчив, сам не розум╕в, що тут робить ╕ що буде дал╕, але якби заборонили Набокова з його Лол╕тою, йому було б дуже шкода, розставля╓ вс╕ ц╕ н╕кому не потр╕бн╕ кальяни, вони так розслаблюють, зн╕мають нервову напругу, проходить тест 'Ви ╕нтроверт чи екстраверт', найг╕рше - екстраверти, як╕ не вм╕ють сп╕лкуватися з людьми, але дуже хочуть це робити, тнуться з останн╕х сил, а н╕хто не розум╕╓, яка користь з цього сп╕лкування з самим собою, краще сид╕ти в сво╖й мушл╕, згаду╓, як одна далека подруга запросила на виставку сучасного мистецтва в одн╕й сучасн╕й галере╖, з тих, п╕длога в яких посипана п╕ском, ст╕ни з непоб╕лено╖ цегли, досить холодно, а сид╕ти та дивитись спектакль аматорського театру 'Ведм╕дь' треба просто на п╕длоз╕, п╕сля вистави ти кида╓ш в капелюха, який носить виконавець головно╖ рол╕ - кучерявий красень в б╕лому костюм╕ - п'ять гривень, тому що б╕льше просто нема╓, а в╕н каже: 'Не треба класти сюди р╕зний др╕б'язок', твоя подруга каже: 'Ну ось, а я хот╕ла покласти п'ятдесят коп╕йок', ╕ не кладе в капелюх взагал╕ н╕чого, тому що хто захоче, щоб його присоромили так прилюдно, вс╕ ц╕ ╕нсталяц╕╖ - раковини з брудним посудом, митц╕ знають про тво╖ та╓мн╕ страхи, д╕вчинка дванадцяти рок╕в любила фотографуватися в чорному на фон╕ штучних в╕нк╕в в╕д друз╕в та колег по робот╕, у великих чорних ботинках з╕ шнур╕вкою, так хот╕ла почуватися дорослою, доросл╕шання - не наближення до смерт╕, найближче до смерт╕ перебувають д╕ти, в╕дчувають потойб╕ччя шостим чуттям, поливають з╕ шлангу на Водохрещу, може ви ма╓те щось з цього списку, хоча, звичайно, вс╕ вже втомились допомагати арм╕╖, але фотографуватись в найкращому ек╕пу, з╕браному по вс╕й рот╕, щоб над╕слати фото матер╕-╕нвал╕ду, аби вона не хвилювалась - ну ск╕льки можна, хтось в╕дпов╕да╓, що може дати один зимовий спальник, ст╕льки розчарувань на одне життя, чорн╕ корали живуть чотири тисяч╕ рок╕в - в╕н дума╓, що не в╕дмовився б в╕д тако╖ в╕чно╖ молодост╕, корали не пють, не палять цигарки, взагал╕ вони не тусовщики, тому й живуть так довго, просто стоять на одному м╕сц╕ та дивляться на риб, як╕ пропливають повз них, р╕знокольоров╕ рибки в басейн╕ або в аквар╕ум╕, сомик, який живе на дн╕ в мул╕, зарива╓ться в мул ╕ чату╓ на колег, хоча насправд╕ в╕н зовс╕м не хижак, в╕льний час проводить у д╕ряв╕й амфор╕, такий полосатий ╕ пруткий. На руц╕ татуювання 'Захист'.

Зранку Арсен╕й заходить в к╕мнату до Ганса фон Шмульца, щоб д╕знатися, коли в╕н п╕де грати в гольф, Ганс палить на балкон╕ та струшу╓ поп╕л на газон, але в╕тром його заносить у в╕кно поверхом нижче, через що на ф╕ранц╕ зявляються плями у форм╕ китайського ╕╓рогл╕фу, який означа╓ багатство. На ноутбуц╕ фон Шмульца в╕дкрите дось╓ компан╕╖ 'Якутськ╕ алмази', з якого це часу поет ц╕кавиться алмазами, дума╓ Арсен╕й, хоча поети насправд╕ дуже корислив╕ особи, н╕чого окр╕м грошей ╖х не ц╕кавить, деяким нав╕ть платять за в╕рш╕, в╕дпов╕дно до к╕лькост╕ рядк╕в, але алмази, що сп╕льного у цього Шмульца з алмазами, Шмульц поверта╓ться до к╕мнати, закрива╓ двер╕ балкону, тому що бо╖ться сквозняку, завжди вимика╓ кондиц╕онер, щоб його не продуло, а гостям каже, що кондиц╕онер зламаний, гост╕ не розум╕ють, чому в замку не можуть в╕дремонтувати корисний агрегат в к╕мнат╕ поета. 'А де т╕ло Анамподеста? Його в╕дправили до м╕ста?' - пита╓ Арсен╕й, щоб п╕дтримати розмову, насправд╕ заслужений поет Якут╕╖ його зовс╕м не ц╕кавить, все б╕льше школяр╕в йдуть до коледж╕в ╕ техн╕к╕в у зв'язку з п╕льгами для випускник╕в цих заклад╕в при вступ╕ до вищих навчальних заклад╕в, але як╕ там п╕льги, в╕н потрапив, куди хот╕в. Кастанеда з╕знався перед тим, як п╕ти на пошуки великого 'може бути', що нема╓ н╕яких псилоб╕цитних гриб╕в, ╕ кактус╕в н╕яких нема╓, ╕ нав╕ть н╕якого дона Хуана н╕коли не ╕снувало, але ж я навився керувати сво╖ми снами за його методикою, сам вир╕шував ув╕ сн╕, куди мен╕ зараз п╕ти ╕ кого там побачити за рогом, отже якщо справд╕ в╕риш, все можливо. Вчився грати на г╕тар╕ 'Сан╕ б╕ля печ╕ стоять', п╕вроку лише грав на г╕тар╕ ╕ все, пот╕м вчитель гри на г╕тар╕ сказав: 'Якщо ти не почнеш сп╕вати, у цьому нема╓ жодного сенсу', а я просто стидався сп╕вати при вс╕х, тод╕ в╕н залишив мене у клас╕ п╕сля урок╕в, або звел╕в вс╕м вийти з класу, щоб мен╕ не заважати, ╕ тод╕ я нарешт╕ почав сп╕вати, пот╕м якось вчитель гри на г╕тар╕ прочитав у газет╕ мо╖ в╕рш╕ та сказав: 'Це ж треба, я вважав тебе якимось ╕д╕отом, а ти, виявля╓ться, ф╕лософ', питають, чи не страшно брати на поетичн╕ вечори та денн╕ чаювання з художниками д╕тей, але де вони бачили на цих заходах дорослих. 'Н╕, в╕н лежить у льос╕, в льодовому сховищ╕', - в╕дпов╕да╓ фон Шмульц. Лежить там ╕ капельки поту виступають на оголеному т╕л╕, хочеться малювати, дума╓ Арсен╕й, н╕хто не захища╓ права тих, хто не хот╕в би, щоб його малювали, найдов╕рлив╕ш╕ чекають на пташку, а досв╕дчен╕ дивляться в об'╓ктив, холодний шашлик ╕ чверть шоколадного тортика на сн╕данок, ж╕нка з ш╕стьма руками, яка працю╓ масажисткою. ╤ намазали його фосфором, щоб св╕тився у темряв╕, тому Арсен╕й легко його знайде там, покласти медальйон-амулет-талер за щоку ╕ спуститися у холодний льох, сн╕данок проситься назовн╕, щоб трохи в╕двол╕ктись та розв╕ятись, Арсен╕й пита╓ у фон Шмульца, чому в╕н чита╓ про якутськ╕ алмази. 'Хочете придбати акц╕╖, або ц╕кавитесь дорогоц╕нностями?' - невдало шутку╓ в╕н, але фон Шмульц почина╓ пом╕тно хвилюватися, якби в╕н був головним геро╓м цього твору, його можна було б визнати винним в отру╓нн╕, кожного року в новинах пишуть про п'ять-с╕м випадк╕в масового отру╓ння, ну то й що, в╕н потрапив би в один з цих невдалих випадк╕в, дехто травиться курячими стегенцями, треба пояснювати д╕тям, що не можна вступати в переписку з нев╕домими дорослими дядями ╕ тьотями та с╕дати в чуж╕ автомоб╕л╕, але це н╕коли н╕чому н╕кого не вчить. Фон Шмульц почина╓ нервувати, швидко вимика╓ ╤нтернет ╕ чистить кеш-файли, якби розпов╕дь велася в╕д його особи, в╕н обов'язково був би визнаний злочинцем, хоча це суперечить будь-яким конвенц╕ям л╕тературно╖ сп╕льноти, роз╕рвався б на дек╕лька частин - одна звинувачу╓, ╕нша ка╓ться, а вс╕ ╕нш╕ захищають, ╕ пот╕м вже незрозум╕ло, хто з них хто, Арсен╕ю ста╓ ц╕каво, в╕н просто лопа╓ться з ц╕кавост╕, тому що тут хова╓ться якась та╓мниця, яку поки що неможливо розгадати, нав╕ть розглед╕ти, або хоча б намацати, але в╕н йде у в╕рному напрямку, про що св╕дчить повед╕нка фон Щмульца, ревнощ╕, пов'язан╕ з Агнешкою, тут, зв╕сно, зовс╕м н╕ до чого, хай в╕н просто котиться п╕д три чорти, але якщо н╕, йому буде непереливки. Але ╕нш╕ п╕дозрюван╕ - болгарський проза╖к Богум╕л Ангелов та ж╕нка-фотограф ╕нтер'╓р╕в Серафима - також не повинн╕ залишатися поза увагою, як в╕домо, винним зазвичай виявля╓ться той, кого менш за все п╕дозрюють, менше за вс╕х Арсен╕й п╕дозрю╓ Агнешку, н╕, зовс╕м не по блату, але за два роки вона стала ще красив╕шою, з того худорлявого д╕вчати з тремтливими к╕сками, у як╕ заплетен╕ г╕пюров╕ банти, перетворилася на високу б╕лявку (просто висок╕ п╕дбори), висока б╕лявка з мелюванням, таке син╓ мелювання - ран╕ше за таке ректори дуже хот╕ли вигнати з ун╕верситету, так, в наш ун╕верситет не можна було зап╕знитись нав╕ть на п'ять хвилин, та що там - нав╕ть на хвилину, двер╕ зачиняли, ╕ ти залишався п╕д дверима на ц╕лу пару, а ╕нод╕ нав╕ть ╕ на дв╕, якщо перш╕ дв╕ пари в╕в один викладач - не будеш же ти йому пояснювати, чому не прийшов на першу пару, тому залишалося йти п╕шки в ЦУМ ╕ роздивлятися там на сувен╕рн╕ вази з фарфору - так╕ дарять на вес╕лля, ╕ продавщиц╕ просять, щоб ти був ╖хн╕м першим покупцем. ╤нод╕ необх╕дно перев╕рити, як пишеться слово 'а ля', тому що забуваю, як воно пишеться, ╕ вже знаю, що зараз точно першим вискочить слово 'актрисуля', в╕н каже - с╕мейн╕ комед╕╖ зн╕мають для того, щоб ╖х дивитись удвох, а вона каже - чолов╕ки зазвичай не люблять дивитись ц╕ комед╕╖, кажуть, що вони туп╕, дивитись сер╕ал 'Мент╕вськ╕ в╕йни' та розгадувати кросворди, н╕, ц╕ комед╕╖ зн╕мають все одно для ж╕нок, ╕менинниця орендувала спец╕альний тусовочний автобус пат╕-бас з баром, молодь дв╕ години ╖здили м╕стом, опинились на недобудован╕й естакад╕, Аня хот╕ла зробити селф╕, оперлася на незакр╕плену огорожу ╕ впала вниз, ж╕нка прострелила соб╕ голову з травматичного п╕столета просто в оф╕с╕, ╕ншу ж╕нку мало не з'╖в ведм╕дь, коли вона нап╕дпитку зал╕зла до нього в кл╕тку в ресторан╕, звичайно, вона так апетитно пахла, кого тепер усипити, думають глядач╕, нав╕що ви взяли соб╕ таку питущу ж╕нку - це ж горе в родин╕, а ще нам забороняли палити ╕ носити коротк╕ сп╕дниц╕, просто не пускали в коротк╕й сп╕дниц╕ в ун╕верситет, а за пал╕ння могли вигнати нав╕ть з четвертого курсу. Ц╕ комед╕╖ надто туп╕, я був тод╕ в сьомому клас╕, мама по╖хала на операц╕ю ╕ сказала мен╕: 'Можливо, я б╕льше н╕коли не повернуся', не знаю, що вона там думала, коли казала таке дитин╕, можливо, думала, що хвора на рак. Я залишився сам у квартир╕, в╕тчим одразу зв╕дти злиняв, ╕ Оксанка влаштувала там вертеп - вона була така в╕д╕рва, ╕ у не╖ було ще дв╕ подруги - Мокрушина та Романова, ╕ ще третя подруга-лохушка, вони купили шампанське, ╕ вона спитала, як його в╕дкривати, ╖й сказали, що зубами, уявля╓ш, що було б, якби вона його все-таки в╕дкрила, ╖й просто знесло б голову. Н╕, до чого тут те, що вона виламала б соб╕ вс╕ зуби, зараз ╓ так╕ пляшки, як╕ в╕дкриваються сам╕, Оксанка була просто викапана Сандра, такий аж╕отаж, коли в наш ун╕версам привезли плат╕вки Сандри, Мадонни ╕ Майкла Джексона, я ╖х вс╕ придбав, звичайно, довелося трохи потовктися, коштували три рубл╕ п'ятдесят коп╕йок, як зараз пам'ятаю, а Наташка Романова була викапана Патр╕с╕я Каас, я ╖хав кудись на по╖зд╕, ╕ пров╕диця прикле╖ла в туалет╕ плакат з Патр╕с╕╓ю Кааас, йдеш в туале - Наташка, йдеш з туалету - Наташка, весь час вона. Я справд╕ думав, що вона - моя доля, я виросту ╕ вона зрозум╕╓, який я насправд╕ крутий, а пот╕м познайомив ╖╖ з майбутн╕м чолов╕ком, ну в╕н мене зате навчив грати на г╕тар╕, ну як - показав базов╕ акорди, ми купували так╕ трил╕тров╕ банки з вином, так╕ закручен╕ банки, я носив ╖х додому, б╕льше н╕коли не бачив таких банок, хлопець Мокрушино╖ мало не вибив нам двер╕, вони ще тод╕ були не зал╕зн╕, а звичайн╕, так дзвонив нам у двер╕, що дзв╕нок в╕двалився, а я сказав йому суворо, що Мокрушино╖ тут нема╓, а в╕н кричав кр╕зь двер╕: 'Я знаю, що Мокрушина у вас!', але все-таки п╕шов. Ось тому я став таким, яким став - а до того просто читав книжки, грав у футбол ╕ дивився телев╕зор. Ти зна╓ш, ╖хав на по╖зд╕ з ╤вано-Франк╕вська, раптом в╕н загор╕вся серед поля - так, став серед поля ╕ загор╕вся, пров╕дниця продала мен╕ воду за п'ятнадцять гривень, я ще сказав, що вона обов'язково ма╓ бути з лаймом, щоб тушити цю пожежу, не шкодувати н╕ про що, а за двадцять п'ять не хочеш, пот╕м при╖хав до дому, а якийсь чолов╕к йде повз мене ╕ кричить навздог╕н: 'Вбивця!', що ви тут такого про мене наговорили, що таке в╕дбува╓ться, або що я такого там нако╖в, поки ╖здив туди. Смайлики-хлопчики ╕ смайлики-д╕вчата - однопол╕ пари тримаються за руки в б╕с╕вському винаход╕ - айфон╕ для б╕дних, знаходиш його у см╕тнику б╕ля корпорац╕╖, над якою св╕титься ╕ пала╓ Око Саурона, тому що вийшла нова модель, ╕ ц╕ смайлики вже застар╕ли, витира╓ш його вологою серветкою - це палаюче серце, в обрамленн╕ якого вони йдуть в к╕но, цей сенсорний екран, який так гучно реагу╓ на тво╖ сувор╕ дотики - ти ж лише у справах, н╕чого особистого, хот╕ла продавати корейськ╕ креми, взяли на стажування в електричц╕ - поки що зубну пасту, куратор казав пасажирам: 'Ми з ╤нституту Богознавця, розробили спец╕альну нову зубну пасту', а ще розпов╕дав про вилку ц╕н, ╕ що це все без нац╕нок, ╕ пасажири п╕дкликали його до себе та радо купували к╕лька тюбик╕в про запас, ти дивилась ╕ думала, кому може бути виг╕дна ця в╕йна, вс╕ ц╕ ╕ноземн╕ агенти - тоб╕ не вистачало в тво╖й письменницьк╕й б╕ограф╕╖ листування з якимось нев╕домим другом, якого ти, ймов╕рн╕ше за все, н╕коли не побачиш, тому це листування таке проникливе та пронизливе, принижено випрошувати у нього листа на к╕лька рядк╕в, щоб включити його в сво╓ повне з╕брання твор╕в, яке н╕коли не вивчатимуть в школ╕, тому що це зовс╕м не великий роман, ╕ не роман про кохання на тл╕ епохи, ╕ нав╕ть не про виробничий роман про завод з виготовлення збро╖ для повстанц╕в, у ст╕нах якого ст╕льки незафарбованих пробо╖н - важливо лише, з яким знаком, ╕ плюс на м╕нус все одно не да╓ плюс, великий роман б╕льше не можливий - вт╕ша╓ш себе, зараз ╕нш╕ темпи життя, н╕ до читання, н╕ до писання нема╓ снаги, поки при╖деш на роботу, нав╕ть л╕тери забудеш, а ви, каже в╕н, нав╕що воно вам. Ж╕нка в туалет╕ к╕нотеатру ми╓ стаканчики в╕д попкорну, пот╕м сушить ╖х п╕д сушкою, вир╕шу╓ш, що б╕льше н╕коли не будеш ╖сти попкорн в к╕нотеатр╕, ╕ взагал╕ б╕льше н╕коли не будеш ╖сти попкорн, тому що це не╖ст╕вна ╖жа, а виявля╓ться, що вона просто любить вирощувати розсаду, стаканчики в╕д попкорну дуже п╕дходять для цього, дуже при╓мн╕ стаканчики в╕д попкорну, ╕ до чого тут думки про те, що ╖х хочуть використати за призначенням другий раз. Питають ╖╖ - нав╕що взагал╕ написан╕ вс╕ ц╕ книжки, ╖х ╕ так забагато, хто ма╓ все це читати, хто захоче все це читати, намарно. Автор не м╕г придумати соб╕ псевдон╕м, пот╕м придумав псевдон╕м 'СКИФ' - 'СУБЪЕКТ, КОТОРЫЙ ИЩЕТ ФАМИЛИЮ', а ╕нший автор написав в╕рш 'Ск╕фи' ╕ всюди з ним виступав, теж мен╕ Блок знайшовся, ст╕льки блочних буд╕вель навколо, коли в╕н йшов до не╖ з похиленим букетом кв╕т╕в, завжди блукав однаковими дворами, ╕ люди, як╕ виносили см╕ття або вигулювали п╕дстрижених стил╕стами цуцик╕в в комб╕незончиках в цих дворах, н╕коли не могли йому сказати напевне, де потр╕бний будинок, хоча у багатьох з них ╓ нав╕гатор, вони могли б просто подивитись, але.

Ганс фон Шмульц переда╓ шифрограму в центр, Арсен╕й в цьому впевнений, а це листування з д╕вчатами з сайту знайомств - просто прикриття. Агнешка каже, що фон Шмульц - великий поет та велична постать, в╕н прийшов у баварську сп╕лку письменник╕в з тацею в╕ршованих роздрук╕вок, в╕дчинивши двер╕ ногою, та спитав: 'Де тут приймають? Не називайте це виборами - це просто процедура голосування', ╕ його одразу прийняли - жодного чорного шару, наш╕ люди не посм╕хаються нав╕ть за касою 'Макдональдсу', тому що посм╕хаються точно лише вороги народу, який план у 'Водоспад╕', найкращому твор╕ Пушк╕на? ╤ пот╕м розбори р╕зних од, ╕ б╕льше н╕чого, оди Петрова-Водк╕на, з ус╕х ненаписаних книжок це найкраща, Агнешка фарбу╓ пов╕ки червоними т╕нями, неяк╕сн╕ т╕н╕ б╕льше не ╕мпортують в нашу державу, вс╕ ц╕ свинцев╕ б╕лила та помади, нин╕ жити на св╕т╕ набагато безпечн╕ше, Агнешка дума╓ про те, що Анамподест н╕коли не був солодко╖жкою, нав╕що ж в╕н з╖в цей джем з вовчо╖ ягоди, який нев╕домо хто прин╕с та поставив йому п╕д двер╕ - очевидно, що це якась пастка, таку банку просто викидають у см╕тник, або хоча б у в╕кно, або несуть на експертизу, а в╕н нав╕щось намазав його на б╕лий хл╕б ╕ почав ╖сти, родина - найтотал╕тарн╕ший з ус╕х соц╕альних ╕нститут╕в, дума╓ Агнешка, а дитина - найбезправн╕ша ланка в цьому ланцюгу, з╖да╓ шматочок сала з часником, тому що це корисно для ╕мун╕тету, п╕дходить до Арсен╕я та ц╕лу╓ його в скроню, ц╕лком можливо, що у них щось вийде, але не зараз, тому що зараз треба розсл╕дувати та╓мниче вбивство, дощить, тому що ти взяла сьогодн╕ парасольку, а на навпаки. 'Ти зна╓ш, що фон Шмульц - шпигун?' - пита╓ Арсен╕й в Агнешки, вона недов╕рливо хита╓ головою: 'В╕н просто пише допов╕д╕ про свою роботу та в╕дсила╓ тим, хто да╓ йому гранти - в╕н просто пише велику поему, точн╕ше, роман у в╕ршах, у форм╕ карти метро, як Данте, на кожн╕й станц╕╖ зустр╕ча╓ться з душами тих, кого зовс╕м не хот╕лось би бачити, але вони стовбичать там ╕ чекають на по╖зд, котрий н╕коли не при╖де за ними, небезпечн╕ селф╕, в процес╕ виготовлення яких на вас падають бетонн╕ блоки - це просто такий дивний спос╕б антрополог╕чного в╕дбору, ╕ взагал╕, що це за слово - 'селф╕', краще казати 'самозйомка', ось це якось по-нашому, нав╕що ц╕ басурманськ╕ незрозум╕лост╕ з вивертом, ну то й що, що слово коротке - в англ╕йськ╕й мов╕ вс╕ слова коротк╕, зате у них нема╓ ╕нверс╕╖, а у нас ╓, н╕, я не в╕рю, що в англ╕йськ╕й мов╕ теж ╓ ╕нверс╕я, ну наведи хоч якийсь приклад. Агнешка влаштувалась розповсюдником журналу 'Фл╕рт' оф╕сами за п╕дпискою, щоб познайомитись з фон Шмульцем, тому що ╕накше просто не знала, як з ним познайомитись - в╕н викладав у них ф╕лософ╕ю арх╕тектурного постмодерн╕зму, зам╕сть розповсюдження журналу вона залишалась на позачергове чергування та робила ст╕нгазету, завдяки чому завжди отримувала п'ят╕рки з улюбленого предмету, дао як стиль життя або маркетинговий прийом, Агнешка розум╕ла, що маркетинг б╕льше не в мод╕, люди в╕дмовляються в╕д холодильник╕в, як╕ руйнують озоновий шар, та в╕д пральних машин, як╕ завдають шкоди ╖хньому одягу з натуральних волокон, ╕ надають перевагу 3д-принтерам, як╕ скоро друкуватимуть мебл╕ для ╤ке╖, Агнешка розчулена такими перспективами, якби на цьому принтер╕ могли надрукувати ╖й фон Шмульца, який просто весь час намага╓ться переконати сво╖х студент╕в, що постмодерн╕зм мертвий, так само як ╕ арх╕тектура, ╕ вс╕ мають жити в спец╕альних землянках у л╕с╕, як╕ називаються бурдей, як укра╖нськ╕ фермери на першому етап╕ свого проживання в Канад╕, студенти радо сприймають ц╕ ╕де╖, тому що вс╕ вони - нонконформ╕сти, пожити в землянц╕ без телев╕зора ╕ прально╖ машини було б чудово, Агнешка мр╕╓ жити там разом з ним - так вона довела б свою любов. Фон Шмульц пита╓: 'Ти зна╓ш, що так розп╕арен╕ дружини декабрист╕в жили в досить шикарних умовах, там був такий салон, що дай Бог кожному, та ╕ взагал╕, ск╕льки там ╖х туди по╖хало - одиниц╕, а б╕льш╕сть дружин одразу сво╖х чолов╕к╕в покинули'. Агнешка хоче ╖хати з ним, раптом фон Шмульц отриму╓ грант та ╖де в письменницьку резиденц╕ю в под╕льський замок, Агнешка вчиться в'язати в╕ники, самотужки робить масло ╕ твор╕г, почува╓ться так, наче потрапила в часи розвиненого феодал╕зму, фон Шмульц пише поему та в╕дсила╓ ╖╖ шматками замовнику, як можна по цим розр╕зненим шматкам судити про ц╕ле, спить, вкрившись картатим пледом, сама вирощу╓ картоплю на балкон╕ - так, тут ╓ балкон, все досить сучасно, обладнане, як п'ятиз╕рковий готель, фон Шмульц пише ╕ пише сво╖ римован╕ допов╕д╕, та в╕дсила╓ ╖х сво╓му нев╕домому адресату, поки Агнешка бачить кольоров╕ сновид╕ння, як╕ зранку все одно забува╓, скупову╓ маг╕чн╕ амулети, як╕ допоможуть привернути його увагу, колись фон Шмульца покинула дружина, або кохана ж╕нка, тому що в╕н мр╕яв про консервативну родину ╕з вза╓мною повагою ╕ чолов╕чим авторитаризмом, як в╕н розпов╕дав Агнешц╕, вона мл╕ла в╕д цих розпов╕дей - чомусь розчулювало, хоча ще р╕к тому вона н╕коли не могла б подумати, що ╖╖ розчулюватимуть под╕бн╕ реч╕, скор╕ше навпаки. Фон Шмульца покинула дружина або кохана ж╕нка - це вже несутт╓во, в╕н не зм╕г отримати владу над тим, хто емоц╕йно залежить в╕д нього, написав у сво╓му блоз╕, що сидить на берез╕ озера, надто спився для того, щоб викладати ф╕лософ╕ю арх╕тектурного постмодерн╕зму, ╕ б╕льше ви його н╕коли не побачите, ╕ справд╕ Агнешка б╕льше н╕коли б його не побачила, але в╕н написав ╖й листа ╕з запрошення при╖хати до нього у замок, вона з╕брала св╕й рюкзачок ╕ ось вона тут, н╕, вони сплять у р╕зних к╕мнатах, за в╕кном ╕нод╕ хтось б'╓ у тамтами, зв╕дки тут в╕зьмуться тамтами, але зв╕дк╕лясь же вони тут взялися. 'Н╕, це не може бути в╕н, - каже Агнешка Арсен╕ю, - в╕н не такий, йому взагал╕ не до того. До реч╕, а ти зна╓ш, що Серафима насправд╕ - чолов╕к? Так, вона вигляда╓ досить ж╕ночно, незважаючи на св╕й зр╕ст з╕рки аматорсько╖ баскетбольно╖ команди, але насправд╕ це просто сукня ╕ перука, б╕лява перука з пакл╕, ╕ р╕зн╕ дом╕шки до обличчя, не знаю, чому ╖й так подоба╓ться'. Серафима фотографу╓ лише мебл╕, ╖й не подоба╓ться зн╕мати людей - мертва меблева природа набагато ц╕кав╕ша, в деревин╕ порпаються ╕ вовтузяться маленьк╕ невидим╕ неозбро╓ним оком жучки-деревоточц╕, роблять так╕ маленьк╕ д╕рочц╕ в деревин╕, поки що жодно╖ небезпеки, але раптом мебл╕ розвалюються на пошматован╕ залишки плот╕, тому ╖х треба обробляти спец╕альними речовинами, як╕ не дають деревоточцям змоги вил╕зти на поверхню, вони назавжди залишаються в сво╖й дом╕вц╕-гробниц╕, так╕й старовинн╕й пазурист╕й скеляст╕й стел╕, на який висить люстра з бульбашками. Серафим╕ подоба╓ться бути ж╕нкою, тому що ж╕нки можуть носити сп╕дниц╕, та фарбуватися, та прискатися такими масними п'янкими парфумами, ╕ взагал╕ ╖й подоба╓ться подобатись ╕ не платити за рахунками, якось Анамподест запросив ╖╖ на вечерю з червоним вином та восьминогами, вона погодилась, тому що ╖й чомусь стало ц╕каво. В╕н нагадував великого жука ще не в╕дкритого науковцями виду, який обмацував ╖╖ постать сво╖ми пухирчатими щупальцями, знаходить маг╕чний кришталь розбитого дзеркального бокалу в ╖╖ прав╕й долон╕ та вийма╓ його жвалом, чи що там у нього, Серафим╕ дуже ц╕каво, але водночас страшно, стосунки м╕ж чолов╕ком та ж╕нкою - це надто природно, а вона нада╓ перевагу штучност╕, саме тому вона не зовс╕м ж╕нка ╕ зовс╕м не чолов╕к, але Анамподест у це все одно не пов╕рить, в╕н прямол╕н╕йний, як майський шторм на Чорному мор╕, йому н╕коли н╕чого не доведеш ╕ не поясниш, Анамподест почина╓ читати сво╖ в╕рш╕, бо, зрештою, в╕н все-таки заслужений поет Якут╕╖, нагаду╓ канарку, яка сп╕ва╓ без сл╕в, або папугу, яка повторю╓ слова, незрозум╕л╕ для не╖, так виразно ╕ з таким напором певност╕, що йому почина╓ш в╕рити. Маленький хвилястий папужка, але ж папужки не розмовляють нав╕ть сам╕ з собою, ╖х неможливо н╕чому навчити. Серафим╕ швидко набрида╓ вся ця маячня про безм╕рну та безжальну любов до р╕дного краю, який чомусь назива╓ться малою батьк╕вщиною, наче у людини ╓ дек╕лька батьк╕вщин, ╕ одна з них така велика, що знаходиться поза межами розум╕ння, батьк╕вщина Серафими - це ╖╖ фотоапарат, ╕ под╕бн╕ заяви часто ображають почуття в╕руючих у невидиме, потойб╕чне та розлите у пов╕тр╕, Серафима робить вигляд, що ╖й душно ╕ взагал╕ вона прагне п╕ти геть, Анамподест не збира╓ться ╖й в цьому перешкоджати - в╕н надто занурений в пережовування факт╕в сво╓╖ б╕ограф╕╖ в римован╕й форм╕, лише ╕нод╕ вирина╓ його голова, вкрита ряскою та вареними пухирцями шк╕ри восьминога, Серафим╕ хочеться натиснути на цю голову та не в╕дпускати ╖╖ доти, доки не п╕дуть мильн╕ бульбашки поверхнею озерно╖ глад╕, вона хоче жити в Озерному кра╖, водоймами якого плавають так╕ ц╕кавезн╕ покруч╕, дос╕ не досл╕джен╕ науковцями, але вони бувають набридливими, тягнуться жвалами до ши╖, кажуть: 'Ми з древньо╖ безсмертно╖ касти вамп╕р╕в, зараз ми тимчасово належимо до вегетар╕анц╕в, але нам все одно потр╕бна твоя прозора риб'яча кров, просякнута хлором, тут вже н╕чого не поробиш'. Серафим╕ подобаються н╕чн╕ марення под╕бного штибу, ╕нод╕ вона вт╕ша╓ себе тим, що насправд╕ ╖й кимось пороблено - саме тому знайшла от╕ пасма та я╓чну шкарлупу на пороз╕, зв╕дки ще вони б там взялись, ╖й подоба╓ться ця думка - звичайно, саме через це вона не може влаштувати сво╓ особисте життя ╕ знайти гарну роботу, яку-небудь синекуру в глянцевому журнал╕, ╖й кажуть, що ринок реклами прос╕в ╕ дал╕ буде ще г╕рше, але вона в╕рить лише сво╖м очам кольору рибячо╖ луски, яким так боляче дивитись на сонце нав╕ть через закопчене скло. Колись ╖й подарували серв╕з на сорок персон на вес╕лля, яке не в╕дбулося, просто не мало м╕сця, хоча були роз╕слан╕ запрошення нев╕домим та малов╕домим несв╕домцям, ╕ в ЦУМ╕ залишили перел╕к речей, як╕ хот╕лося б отримати на це вес╕лля, але з усього перел╕ку Серафима отримала лише цей серв╕з на сорок персон, який займав надто багато м╕сця в ╖╖ сервант╕ з дверцятами, що дзв╕нко др╕бот╕ли, коли повз будинок про╖здив трамвай, майже все м╕сце в цьому замацаному м╕льйонами пальц╕в з однаковими в╕дбитками сервант╕, на який б╕льше не вистача╓ пол╕ролю. Анамподест б╕льше не декламу╓ в╕рш╕, в╕н замовля╓ через поко╖вку суп харчо ╕ з апетитом його ╖сть, болгарський проза╖к Богум╕л Ангелов загляда╓ у двер╕, коли поко╖вка ╖х трохи в╕дчиня╓, та йде дал╕ коридором, цей зац╕кавлений ентомолог людських душ. Арсен╕й знаходить в речах Анамподеста розписку про здавання в оренду Предмету Договору, хоча про який саме Предмет йдеться, з тексту розписки незрозум╕ло. Та й де сам Догов╕р, теж незрозум╕ло. Альп╕н╕ст прокида╓ться десь у печер╕ разом з╕ сво╖м собакою та з якимись двома незнайомими людьми, один з них теж прикований до скел╕, а ╕нший - в зал╕зн╕й масц╕ з детонатором, яка вибухне, якщо в пошуках допомоги в╕н перетне червону л╕н╕ю. Заслужений поет Якут╕╖ дуже хоче бути знаменитим, давайте тепер погра╓мо в таку гру - уяв╕мо чотирьох людей - одного чолов╕ка, у якого було с╕м дружин, так, майже як у славнозв╕сно╖ Синьо╖ Бороди, якщо не брати до уваги той факт, що Синя Борода насправд╕ був маршалом Франц╕╖, який шукав ел╕ксир в╕чно╖ молодост╕ та ф╕лософський кам╕нь, заради чого звел╕в викупити у батьк╕в багато хлопчик╕в ╕ д╕вчаток, ╕ що з ними було дал╕, н╕кому не в╕домо - так от - один поет - Синя Борода, одна ж╕нка, яка ран╕ше була чолов╕ком, точн╕ше, ╕стотою з яко╖сь причини чолов╕чо╖ стат╕, яку в╕н колись зустр╕в б╕ля в╕трини з ц╕кавими цукерками та велетенською солодкою ватою, яка насправд╕ зовс╕м не солодка ╕ залиша╓ на язиц╕ той самий присмак асептично╖ вати з твого дитинства, зм╕шано╖ з йодом, в╕н в╕дчував себе справжн╕м йолопом, коли дивився на цю ╕стоту, з ц╕╓ю ямочкою на п╕дбор╕дд╕, що так облизувалась подумки, роздивляючись ц╕ фантики пастельних тон╕в ╕з зображенням п╕онер╕в, як╕ роблять незрозум╕ло що - чи то перев╕ряють, хто з них сильн╕ший, тому що комун╕зм - це молод╕сть св╕ту, ╕ будувати його молодим, чи то вовтузяться в якомусь болот╕, ц╕ м╕коян╕вськ╕ ковбаси та жерстян╕ банки з консервами, радянське шампанське, апельсини з авоськи, ст╕льки н╕коли не отримував у сво╓му нищ╕вному для шлунку пайку, хот╕в би зробити щось при╓мне цьому хлопчин╕, подарувати якусь цукерку або конфетт╕, цукерковий хлопчина, який розтане одразу, як т╕льки до нього п╕днесуть цей ц╕лющий електрофорез, який зам╕ню╓ л╕тн╓ сонце, поко╖вка принесла йому фраппе, в╕н зовс╕м не м╕г ╖сти, н╕, точн╕ше пити - просто вилив ╖й на фартух, цей картатий фартух, тепер ╖╖ звуть Анастас╕я, ╕нод╕ вона вда╓ з себе його поко╖вку, зовс╕м не говорить рос╕йською, каже - як можна говорити мовою тво╖х вбивць, не може вимовити жодного слова, в╕н вже ╕ ласкою, ╕ тортурами примушував ╖╖ згадати себе колишню, в ц╕й см╕шн╕й син╕й шк╕льн╕й форм╕, як вона мр╕яла скуштувати хоча б ковток шампанського - щоб бульбашки вдарили в голову ╕ назавжди залишились там, ╕ щоб завжди випрасуван╕ до неможливо╖ р╕вност╕ манжети, але просто не може вимовити жодного слова, ск╕льки б ╖╖ не питали б╕ля дошки, хто в╕дкрив цей пролив, або он ту затоку, ╕ де, взагал╕, вона знаходиться на карт╕, соромно не знати, вона прокида╓ться в холодному пот╕, завдячуючи тоб╕, я весь час пам'ятаю ц╕ уроки географ╕╖. Гуля╓ в Одес╕, немов по ╤нд╕╖, кажуть по зомбоящику: 'Ergo et en Arcadia', повторю╓ш за ними незрозум╕л╕ слова, що звучать так при╓мно. Отже в╕н каже - пограймо в таку гру: нас тут четверо, ╕ один з нас вбивця, один - агент нев╕домо яко╖ розв╕дки, якому б╕льше нема╓ що допов╕дати в центр, все руха╓ться по колу, тому що коло - це основа життя, н╕, насправд╕ треба казати ерго сум, у тебе ж були пари з латинсько╖ мови в ун╕верситет╕, в╕дчував себе якимось п'ятидесятником, який розмовля╓ нев╕домою мовою, ╕ вс╕ навколо розчулен╕ та хочуть подати тоб╕ дек╕лька м╕дних коп╕йок з╕ стертим зображенням Георг╕я-переможця-зм╕╖в, та ця Цар╕вна-Зм╕╖вна, яка опл╕та╓ його сво╖м хвостом з перламутровою лускою. Червива луска Чорноморського узбережжя, життя ╓ сон - каже болгарський проза╖к Богум╕л Ангелов, мабуть, ти все-таки закохалася в цього пройдисв╕та, ╕накше нав╕що зм╕нювати стать, статев╕ стосунки - взагал╕ р╕ч зовс╕м непевна, сьогодн╕ ти, а завтра хтось ╕нший, тому краще хай усюди будеш т╕льки ти, на вс╕х портретах витончених з╕рок Золото╖ епохи Гол╕вуду, чи то пак Болл╕вуду, тому що зараз це значно б╕льш актуально, м╕льярд мешканц╕в комунально╖ квартири набирають такого незручного вигляду в цих картонних коробках, вешта╓шся сходами туди-сюди, дума╓ш, який п'яний Ешер побудував за сво╖ми кресленнями цю п'янку конструкц╕ю, розшарування кахл╕в на стел╕ чи на п╕длоз╕, тому що б╕льше не зрозум╕ло, де стеля, де п╕длога, вона тнеться туди, щоб побачити, що в╕н там робить на горищ╕ з телескопом - справжн╓ дитинча, дума╓ з н╕жн╕стю вона, чолов╕ки - це просто тво╖ д╕ти, яких у тебе н╕коли не буде, пригорнути та приголубити, а пот╕м викинути на см╕тник, хай замерзають там, мов приблудн╕ кошенята, або п╕д машиною - як вони роблять це на машин╕, так╕ м╕н╕атюрн╕ ж╕нки, як╕ не з╕слизають в безодню, п╕дкладають п╕д н╕жки шафи так╕ товстелезн╕ тлумачн╕ словники на кшталт Брокгауза та Ефрона, вона дивиться в тебе ╕ н╕чого там не бачить, ця безодня в╕чного тлумачення написаних сл╕в, не бачить н╕чого, але силку╓ться зрозум╕ти, отже заслужений поет Якут╕╖ Анамподест Шварценберг закоханий в д╕вчину, т╕нь яко╖ у в╕трин╕ в╕н колись бачив у форм╕ хлопчика в шк╕льн╕й форм╕ та з портфелем - тод╕ ще були портфел╕, але на них вже наклеювали таких милих М╕кк╕-Маус╕в, так╕ пошарпан╕ коричнев╕ портфел╕ ╕з зам╕нювача шк╕ри, але вона - вже не в╕н, в╕н просто купив тод╕ ромову бабу, в часи в╕чного деф╕циту тепла ромова баба теж згодиться - це нав╕ть дуже при╓мно, в╕н силку╓ться згадати, де бачив ╖╖ ран╕ше, але не вп╕зна╓ ц╕ риси, вдало розтиражован╕ м╕льйонами прим╕рник╕в глянцевих журнал╕в для п╕дл╕тк╕в будь-якого в╕ку, вона не хоче н╕чого розум╕ти в цьому житт╕ - воно ╖й просто не до смаку - просто фарбу╓ пов╕ки-губи-н╕гт╕-такий французький ман╕кюр, тому що н╕гт╕ мають бути доглянутими, ╕накше приходиш на якусь ф╕рму, а у прац╕вниць - хатн╕х домогосподарок в охайних фартушках - просто недоглянут╕ н╕гт╕, ╕ в тебе вирива╓ться зойк розпачу, ╕ ти вже просто не зна╓ш, як д╕яти дал╕ в ц╕й нестандартн╕й ситуац╕╖, ск╕льки ти себе знав, ти завжди грав якусь роль, саме через це актори втрачають орган╕ку в реальному житт╕, грають роль, яка ╖м не пасу╓, але так само переконливо, переконують себе та ╕нших у не вдалост╕ ще одн╕╓╖ спроби, кровожерливий автор п'╓си розсаджу╓ ╖х колом, примушу╓ вимовляти як╕сь слова: 'Доброго ранку. Мене звати Отто фон Шмульц, поет ╕ алкогол╕к, мешкаю на задв╕рках нев╕домо яко╖ ╕мпер╕╖, тому що все наст╕льки перем╕шалося за ст╕льки рок╕в, просто вавилонське стовпотвор╕ння народ╕в, в╕д слова 'стовп', Олександр╕йський стовп Олександр╕╖, пишу нев╕домо якою мовою, насправд╕ зараз в мод╕ верл╕бри, ╖х легше перекладати, вони змушують замислитись над речами, яких взагал╕ не ╕сну╓, ╕ н╕кому не спало б на думку замислюватись над ними - наприклад, кохання, його визначення апофатичне, вс╕ знають, як погано, коли воно в╕дсутн╓, але н╕хто не замислю╓ться, що ти будеш робити, коли з тебе викачають все пов╕тря ╕ ти перетворишся на кульку без гел╕ю, на самотню кульку, що лежить, вдрукована в асфальт, перехож╕ наступають на не╖ сво╖ми конвертами, вони взагал╕ люблять лише наступати, ц╕ варвари Нового Середньов╕ччя, пращ╕ та стр╕ли, бомбарди ╕ машини для метання вогню, вогню та полум'я, тут ми переходимо до його джерела. Доброго дня, мене звати Агнешка, це ╕м'я, яке не зобов'язу╓ н╕ до чого ╕ н╕чого не означа╓. Його не можна вставити в жодне присл╕в'я, розбити на склади, зосередитись на ньому та медитувати, поки не настане ранок або поки не прийдуть сус╕ди з дешевим вином Молдав╕╖, так, колись там теж були дешев╕ непоживн╕ вина, але це вже якась антиреклама, не т╕, хто волод╕╓ ╕нформац╕╓ю, волод╕╓ св╕том, а т╕, хто ╖╖ створю╓, мене звуть Агнешка, але я б╕льше не впевнена в цьому, з того самого часу, як в╕н подивився на мене сво╖ми с╕рими очима з цятками на роговиц╕. Якого кольору були цятки, я не зрозум╕ла, але це було вже неважливо, коли ╓ можлив╕сть говорити, краще нею скористатися, отже, я п╕д╕йшла до нього ╕ заговорила. 'Овва, ви вм╕╓те розмовляти? Не оч╕кував цього в╕д тако╖ красун╕', - щиро здивувався в╕н. Мен╕ було непри╓мно це чути, але я проковтнула нав╕ть таку образу, тому що в╕д нього була готова прийняти будь-яку отруту - чар-з╕лля в шкалику для шоту, який треба випивати швидко залпом, ╕накше почнеться гикавка, мабуть. Зачарован╕сть мовою ще н╕кого не доводила до добра, ми стали б╕льше н╕ж чолов╕ком та дружиною - поетом та секретаркою, насправд╕ нев╕домо, як╕ в поета можуть бути секрети, особливо якщо в╕н ╕нтимний л╕рик, але неперес╕чна особист╕сть вимагала в╕чно╖ втоми в╕д с╕ро╖ буденност╕, в╕н м╕г отримати що завгодно, але зробив саме такий виб╕р - жити у замку з╕ мною. Н╕, до чого тут арх╕тектура, це був просто прив╕д. Точн╕ше, привид. Ви зна╓те, що в замку мешкають привиди? Коли роман зак╕нчу╓ться, його так шкода в╕дпускати, в╕дпускати свою дитину у св╕т, там з ним може статись що завгодно, а зараз в╕н належить лише тоб╕, форму╓ш його за сво╖м образом ╕ подобою, ╕ жодних образ з будь-якого боку. А як в╕н там без тебе. ╤ коли треба ставити крапку? Ти дума╓ш, що тоб╕ п╕дкаже якесь особливе шосте чуття, але так╕ романи пишуться в╕чно - н╕коли не в╕дпускала б його хвилясте волосся, вирвала б пасмо на пам'ять, ╕ щоб б╕льше вони н╕коли на цьому м╕сц╕ не росли, хай залишиться ця м╕тка, але в╕н завжди буде подобатися ж╕нкам - в╕н з тих, хто завжди подоба╓ться, яка б в╕дсутн╕сть зач╕ски не з╕яла неприродно у нього на голов╕, ╖м подарували два квитки в театр - хтось не захот╕в йти на 'Короля Л╕ра', отже квитки в╕ддали ╖м, хоча можна було продати б╕ля входу, адже люди сид╕ли в проход╕ на приставних ст╕льцях, ╖м д╕сталися м╕сця в р╕зних рядах, вона просто дуже боялася, що в╕н п╕де ╕ вона н╕коли його не побачить, як той герцог, якому викололи оч╕ ╕ в╕н б╕льше не м╕г читати газету, соромно з╕знатися в цьому, але вона не знала сюжету п'╓с╕, бачила як╕сь еп╕зоди з╕ старого к╕но, але вони н╕як не складались в ц╕л╕сну картину, а зараз у не╖ просто не було сил сл╕дкувати за сюжетом, вона вигадувала вар╕анти розвитку под╕й, як╕ могли б вдовольнити ╖╖ уяву, в╕н випив трохи коньяку в буфет╕, або в╕н випив занадто багато коньяку в буфет╕ ╕ притиснув ╖╖ до себе так гаряче ╕ пристрасно, як там вчать зображати пристрасть на театр╕, ╕ вона просто зомл╕ла, не зважаючи на жодну сценограф╕ю. Але н╕, дикий олень в╕дв╕з ╖╖ на край св╕ту ╕ полишив там, вона сидить десь в тундр╕, або де там водяться дик╕ олен╕, ╕ перебира╓ в пам'ят╕ вс╕ можлив╕ та неможлив╕ вар╕анти, кохання н╕коли не проходить та залиша╓ться, коли ти покинутий напризволяще - як╕сь переб╕рки плот╕ навколо, н╕чого не нав╕ю╓ н╕що, не вирина╓ на поверхню. Поет - це завжди шпигун, його вторинн╕сть по в╕дношенню до ц╕╓╖ тундри просто вража╓, он хтось тягне за собою велетенський шмат б╕лочки - мурав'╖д якийсь, чи що, тварини в жодному раз╕ не ц╕кав╕ш╕ за людей, хто сказав, що я б╕льше люблю тварин, вона сидить там ╕ дивиться на мох, тому що в дитячих атласах вчили шукати П╕вн╕ч за мохом, але вона н╕коли не розум╕ла того, що ╖й дасть знання м╕сця розташування П╕вноч╕, ще шукала на неб╕ Чумацький шлях, ковш Ведмедиц╕ - заворожували ц╕ назви, в╕н покинув ╖╖ тут та по╖хав додому на такс╕, вони вс╕ чинять так врешт╕ решт, ╕ н╕чого тут не поробиш, н╕, вони не винн╕ в цьому - така в них природа, просто ж╕нки дуже погано ор╕╓нтуються в простор╕, тому хай розраховують лише на себе, це кара - ╖хн╕й просторовий кретин╕зм, сидить тут на як╕йсь лавочц╕, вкрита пледом з сус╕дньо╖ кав'ярн╕, просто хтось п╕шов у кав'ярню, а пот╕м вин╕с з не╖ плед, ╕ що ж тут поганого, якщо вона все одно зачинялася, ╕ ось тут сидить вона, як в╕чний безбатченко та безхатченко, людина - це остр╕в, остр╕в на асфальт╕. Такий остр╕вець безпеки, який н╕коли не омине жоден автомоб╕ль, вона хот╕ла б забути його, але в╕н весь час поверта╓ться до не╖, миготить фарами, розпов╕да╓ см╕шн╕ ╕стор╕╖ з життя. Не наст╕льки ж вона дурна, щоб пов╕рити йому, розпов╕дала, що не можна носити сорочки з брудними ком╕рцями, тому що що подумають люди. Доброго вам ланчу, доброд╕╖, я - Анамподест Шварценберг, насправд╕ теж алкогол╕к, але зачудований не спиртовм╕сними р╕динами, як вам могло б здатися на перший погляд, спирт дуже швидко випарову╓ться, ти сидиш як дурень ╕ дивишся на цю ж╕нку, ╕ ось вона вже б╕льше не фея, якщо колись нею була, але куди тепер ╖╖ под╕ти, ст╕льки раз╕в нав╕дувався до ЗАГСу, що нав╕ть просто забув тод╕ дорогу - це назива╓ться 'вит╕снення', а ╖й було так самотньо - насправд╕ це просто благод╕йний внесок, чому б не зробити добру справу, таке соб╕ волонтерство, вона казала, що ми зустр╕чалися ран╕ше, але я н╕чого под╕бного не пам'ятав, це просто як╕сь грайлив╕ натяки на непрозор╕ обставини, тому що в сво╓му житт╕ я зустр╕чав дуже багатьох ж╕нок, ╕ вс╕х ╖х дос╕ кохаю, можете мен╕ пов╕рити. А вона дос╕ досить мила д╕вчинка, н╕хто не да╓ ╖й б╕льше тринадцяти рок╕в, як би вона цього не хот╕ла, т╕ло чинить якийсь незрозум╕лий супротив, майстру╓ перепони м╕ж собою та св╕том, як╕ н╕хто не може подолати, я намагався, але т╕ло живе сво╖м життям, ╕ вмира╓ теж сво╖м життям, ╕ н╕хто йому тут не вказ╕вник, думала, що вона надто мила для цього св╕ту, а ╕ншого все р╕вно нема╓, хто б там не вигадував р╕зн╕ др╕бниц╕ побуту, ось цей джем з вовчо╖ ягоди - павутиння на роз╕, намазу╓ш його на хл╕б та ╖си, дума╓ш - яка вона дбайлива, нерозпещене д╕вча, варить ц╕ реч╕ п╕д брендом 'з бабусиного льоху', закрива╓ ╖х такими автентичними пап╕рцями з╕ шк╕льного зошиту в косу л╕н╕йку та завязу╓ такою розбурханою мотузочкою, пот╕м так при╓мно в╕дкривати, почува╓шся потворою, яка користу╓ться плодами чужо╖ прац╕, на як╕ не ма╓ жодних прав, адже вона хоче зробити тоб╕ щось при╓мне, ж╕нки завжди хочуть зробити щось при╓мне, так ╕ шукають зручну нагоду, ти ж не можеш ╖м це заборонити, звик до масляних фарб тв╕й перев╕зник, ╕ н╕чого не можна тут зробити, ╕ до цукерок для д╕абетик╕в, як╕ не на фруктоз╕, ╕ теж н╕чого не можна тут зробити, хот╕в прикип╕ти до не╖ вс╕╓ю сво╓ю ницою душею, але неможливо, надто соромно ╕ взагал╕ вона просто дурна, яка розумна ж╕нка захоче варити тоб╕ джем ╕ зав'язувати мотузкою, вовтузиться там з ним ц╕лий день, сп╕ва╓ п╕сн╕ нев╕домо╖ поп-групи, так ╕ чека╓ш, що зараз попросить у тебе скальпель, щоб розр╕зати яблуко навп╕л, серед них вже давно нема╓ н╕кого живого, але дос╕ силкуються вдавати з себе сп╕льноту людей, як╕ на щось спод╕ваються, вл╕тку варити варення, взимку його ╖сти, а пот╕м доведеться ╖сти бите скло зам╕сть муки, що вони тод╕ згадають про сво╓ варення ╕ гриби, зараз би ц╕ запаси, багато пишуть на фейсбуц╕ про так╕ реч╕, хот╕лось би стати першим блогером, тому що зараз н╕хто не сприйма╓ довг╕ тексти, якими короткими вони б не були. Доброго вечора, мене звати Серафима-Серафим, так - саме нев╕домо в якому род╕ до мене звертатися, я в будь-якому раз╕ не ображусь, тому це дуже зручно, коли в╕н вперше побачив мене у скл╕ в╕трини, мен╕ було вже ш╕сть тисяч рок╕в, надто вже мабуть п╕дстаркувата (так, для зручност╕ буду говорити про себе як про ж╕нку), подарував мене ромову бабу, хот╕лось би, щоб щойно з пекарн╕, з тако╖ французько╖ м╕н╕-пекарн╕, в як╕й зранку купують св╕ж╕ круасани ╕ гарячу каву в паперових стаканчиках, каву, яка пот╕м вилива╓ться на дорогу дизайнерську сумку з кагуару або казуару, ╕ можна подати позов до суду на того, хто наливав тоб╕ каву в цей стаканчик-нерозливайку, каву, чорну, немов чорнило, окр╕м цього не пам'ята╓ш зовс╕м н╕чого, тому що ц╕ сновидн╕ бажання загромаджують пам'ять, наче ╖╖ н╕коли у тебе не було. Пот╕м раптово зм╕ню╓ш стать - так, пом╕ж ╕нших справ, наче сходити одного разу до косметолога, ц╕ усм╕хнен╕ т╕тоньки, як╕ тихо тебе ненавидять, ск╕льки б ти ╖м не заплатив, якщо б╕льше, це ╖х нав╕ть ще б╕льше п╕д'юджу╓, силом╕ць примушу╓ш себе не думати про нього, але в╕н тебе все одно не вп╕зна╓, з╕рка Ма╖р на петлиц╕, ходиш б╕ля його будинку, ╕нод╕ тягне з╕грати в футбол консервною бляшанкою, але б╕льше не можна, або заховатись в цю бляшанку, ╕ щоб н╕хто б╕льше тебе не бачив, але в╕н просто не п╕дходить до в╕кна, ╕ не бере слухавку, можливо, його там просто нема╓ - так, рольов╕ модел╕ зм╕нилися, ти просто випада╓ш з цього модельного ряду, носиш його кам'яне серце в сво╓му медальйон╕ - нагромадження жах╕в, але просто осколок, тому що повн╕стю воно там не вм╕ститься, нема╓ пов╕ст╕, б╕льш сумно╖ за в╕дсутност╕ його, чи то пол╕зти до нього водостоком, колись такий номер вдавався в цирку н╕чних примар, але в╕н там мабуть з ╕ншою, коли знайом╕ кажуть: 'В╕н тут мешка╓ поряд, п╕демо нагрянемо неспод╕вано в гост╕', тоб╕ дуже кортить погодитись, але водночас дума╓ш, як в╕дкараскатись в╕д ц╕╓╖ пропозиц╕╖, почува╓шся королевою невдалого паркування, в╕н так багато знав про тебе, ╕ ще б╕льше здогадувався, але йому було нец╕каво, ти дуже хот╕ла, щоб в╕н повернувся до тебе, але н╕хто не знав, яка ти насправд╕, тому до кого повертатися, теж поставало перед ним питання, м╕сто колекц╕онер╕в значк╕в з написами нев╕домими мовами - Сарапул, це дуже далеко, але я не маю жодно╖ гадки, де, якби запропонував, я б не по╖хала до нього, нема╓ чого мен╕ робити - ╖хати з ним, пробиратись повз ц╕ потворн╕ терикони, занапащен╕ п╕дземною лихоманкою та землетрусами, кроти, як╕ риються на см╕тниках ╕ не бачать жодно╖ р╕зниц╕. Добро╖ ноч╕, мене звуть Богум╕л Ангелов, я зовс╕м не пю, ан╕ крапл╕, це не корисно для здоров'я, ╕ б вол╕в зовс╕м його заборонити, цей алкоголь, будь моя в╕льна воля. Але я уклав з ним угоду - певна к╕льк╕сть ж╕нок, п╕сля яко╖ в╕н переходить у мо╓ повне розпорядження, в╕н н╕коли не рахував цих ж╕нок, в╕дшутковувався, що у нього проблеми з арифметикою, але саме ця ж╕нка стала останньою в перел╕ку - б╕льше я чекати не м╕г, ск╕льки бонус╕в можна йому надавати. См╕шно те, що в╕н справд╕ в не╖ закохався - радше через ╖╖ кохання до нього, вс╕ ц╕ джеми та см╕шних ведмедик╕в з шоколадними сердечками, це було так мило, що в╕н не м╕г не розплакатися вноч╕, насправд╕ в╕н був у душ╕ романтиком, як ╕ вс╕ цин╕ки, але мен╕ не потр╕бна душа романтика - вона надто пр╕сна та малопоживна, що я буду з нею робити. Нав╕ть просив ╖╖ по╖хати з ним в Сарапул, не розум╕ючи т╕╓╖ просто╖ реч╕, що не мир, але меч несе кохання у св╕т вже ст╕льки тисяч рок╕в - ш╕сть з половиною тисяч рок╕в, якщо бути точним, ╕ н╕якого миру б╕льше не буде в його по-дитячому цин╕чн╕й душ╕. ╤ що н╕коли вони не заховаються в╕д цього св╕ту в сво╓му Сарапул╕, просто здитин╕ють там зовс╕м, отже я забираю його душу просто зараз, а пот╕м не знаю, що з нею робити, вона тепер така - з червинкою сумн╕в╕в. Арсен╕й бачить, що вже св╕та╓, ╕ закрива╓ книгу.

Елл╕ прокида╓ться в Сарапул╕ в картонн╕й коробц╕ в╕д с╕мян, нев╕домо, зв╕дки вона зна╓, що це Сарапул, ╕ взагал╕ зв╕дки зна╓ цю назву, але внутр╕шн╕й голос ╕ мушин╕ цяточки на обоях п╕дказують, що це саме так ╕ ╓. Ще тут л╕та╓ м╕ль, дуже багато мол╕, якби Елл╕ була ондатрою, ╖й довелося б непереливки, але зараз ╖й пощастило. Самотн╕сть стосу╓ться лише людей, яким не ц╕каво з самими собою - у вс╕х ╕нших цей стан зветься усам╕тненням, дума╓ Елл╕ та вилива╓ на тацю з жост╕вськими кв╕точками бузкового кольору весь бальзам╕чний оцет з╕ сво╓╖ чарки, х╕ба можна терп╕ти цю людину, особливо коли вона хильне лишку, помираю, щоб не вчинити вбивство - чита╓ в програм╕ телепередач. На верхньому берез╕ р╕чки Ками, по трас╕ Р322 привезли ╖╖ сюди в коробц╕ з-п╕д мокасин╕в фабрики 'Скороход', дуже довго везли ╖╖ сюди, щоб вона присвятила себе гр╕ в ляльковому театр╕, ╕ поставити Олександр вир╕шив чомусь саме Фауста, але в сучасн╕й ╕нтерпретац╕╖, ╖й казали, що тут виготовляють дуже прийнятн╕ мебл╕, можна придбати чехословацький гарн╕тур, нав╕ть не треба ц╕лий р╕к стояти в черз╕, Елл╕ рад╕╓ сво╓му новому коханню, завдяки якому бачить так багато ц╕кавого на ц╕й земл╕, вс╕м цим яткам з восковими фруктами в╕дт╕нку скорботи або скорбуту, самотн╕сть б╕льше не ма╓ до тебе жодного стосунку, ця перенаселена та перенасичена сенсами самотн╕сть, Олександр поверта╓ться з роботи р╕вно о десят╕й, вона не ма╓ жодно╖ гадки, ким в╕н працю╓ ╕ зв╕дки поверта╓ться, можливо, в╕н просто вешта╓ться м╕стом, що вкрите в╕чнозеленими в╕д шк╕дливих викид╕в у пов╕тря сн╕гами, ╕ займа╓ться моржуванням у м╕жконтинентальних водах, б╕ля яких сто╖ть страх╕тливий плакат 'Заборонено', ось ╕ все його кохання, але ж в╕н завжди поверта╓ться саме до не╖, ╕ цього н╕кому не в╕дняти, ц╕ р╕здвян╕ картки з карамельними янголятами ╕ поздоровленнями нерозб╕рливим почерком. Бере цю картку ╕ чита╓: 'Прийшли на сн╕данок. Тут жахливо. Н╕коли сюди не ход╕ть. М╕кро-сн╕данок ╕з двох я╓чень та кава зайняли 55 хвилин ╕ з╕псований настр╕й. Для старту нам взагал╕ не подали сн╕данкове меню. Мою я╓чню, що мала бути з гр╕нками, подали без гр╕нок. Нас обслугували п╕зн╕ше, н╕ж компан╕ю, що прийшла п╕сля нас. Ми сюди б╕льше н╕коли не повернемось. Шкода, бо р╕к тому тут було ок'. Раптом Елл╕ бачить, що поряд лежить т╕ло. Або радше Т╕ло з велико╖ л╕тери Т. До нього п╕дключен╕ крапельниц╕ та клапани, нерозб╕рливе Т╕ло, Елл╕ потрапля╓ в його св╕дом╕сть ╕ розум╕╓, що потрапила сюди завдяки феназепаму, сюди - це в к╕мнату розм╕ром з картонну коробку з кв╕тчастими шпалерами, це примусове трир╕чне в╕дпрацювання для випускник╕в неел╕тних вуз╕в, як╕ сидять в оф╕с╕ з б╕лими ст╕нами ╕ весь час когось тролять, ╕ цей трол╕нг можна вважати метою ц╕лого життя, безглуздого життя в мереж╕ квест╕в, квест - це в╕д слова 'запитувати', принаймн╕, щось пов'язане з цим, Елл╕ вол╕╓ жити в пеньку ╕ н╕коли не працювати в оф╕с╕, щоб не мати н╕чого сп╕льного з ╕стор╕╓ю свого життя, тому що врешт╕ решт доля будь-яка могла б бути ╖╖ долею, ╕ в╕д багатства цього вибору ╖╖ нудить, раптом Т╕ло ворушиться, Елл╕ дивиться на нього ╕ ╖й спада╓ на думку, що Т╕ло хоче рухатись в якомусь певному напрямку або це просто фантомний б╕ль, неможливий в ╕стот, як╕ б╕льше н╕чого не в╕дчувають одна до одно╖, в к╕мнату заходить ╓вропейського вигляду та способу догляду за волоссям г╕д ╕ група пристосованих до життя в умовах вагомост╕ ос╕б незрозум╕лого в╕ку та непевно╖ стат╕, д╕вчинка в чорних джинсах тягне за собою на пов╕дку См╕шарика-Бараша, д╕вчинка стражда╓ на гикавку яко╖ просто неможливо позбутися за допомогою жодного лимонаду, який виготовляють на фабриках Третього Рейху, в╕н вилива╓ться з готичних синюватих труб, в як╕ трудар╕ вливають синьооку нафту з кв╕точками бузку, вона уявля╓, що в нутр╕ Бараша захований м╕кроч╕п, за допомогою якого сили зла сл╕дкують за нею, промовляють до не╖ р╕зними р╕вноц╕нно улесливими голосами, як серденько мо╓ розв╕яне понад Мордором - повернися до мене, вона не хоче н╕чого в╕дпов╕дати, тому що в╕дпов╕дь на таке запитання суперечить Конвенц╕╖ про захист прав дитини в╕д насильства середньов╕чно╖ обструкц╕╖ народних колектив╕в виконавц╕в сором╕цьких п╕сень, вона пнеться поперед ╕нших учасник╕в цього хороводного водограю, щоб подивитись на Елл╕, яка сидить на п╕длоз╕ в нев╕домо чи╖й квартир╕ в Сарапул╕, г╕д-екскурсовод-в╕дм╕нник труду та оборони - запиту╓ у тих, хто зараз перебува╓ п╕д його всеб╕чною владою: '╤ як, на вашу думку, ця б╕долашна д╕вчинка Елл╕, яка наб╕докурила понад будь-яку м╕ру та не зна╓, як ви╖хати зв╕дси, позбутися тягара у вигляд╕ цього чолов╕ка, який просто любить сп╕вати п╕сн╕ на публ╕ц╕ та нюхати кока╖н, у вас на це лише година, п╕сля чого замок заклякне ╕ вс╕ ми залишимося тут назавжди, а мен╕ не надто кортить залишатись тут ╕ крутити педал╕ цього в╕чного комп'ютера на м╕жнародному фестивал╕ марнославства, от б╕дося - каже в╕н, як ти потрапила сюди, за тридев'ять земель, у тебе ╓ всього лишень година для того, щоб знайти ключ, раптом Т╕ло почина╓ поривчасто дихати, Елл╕ занурю╓ руку з браслетом, пластмасов╕ бульбашки на якому символ╕зують л╕теру М, нанизану на якусь дешеву резинку, в його нутро та д╕ста╓ той самий ключ, який б╕льше н╕кому не потр╕бний, телефон дзвонить, поки що стиха, Елл╕ не вп╕зна╓ св╕й р╕нгтон, тому що вона завантажувала його ц╕лей життя тому назад, просто зателефонувала кудись ╕ попросила, щоб ╖й завантажили мелод╕ю 'Н╕коли не народжуйся красивою', анал╕тика ма╓ з'являтися негайно, в той же день, в який мала м╕сце под╕я, у крайньому випадку - наступного дня, ╕накше н╕хто вже не пам'ятатиме, до чого це ╕ про що, тут напрошу╓ться аналог╕я з д╕тьми, як╕ г╕рко плачуть через св╕й м'ячик, який втонув у ц╕й с╕р╕й калюж╕ п╕д час святкування Курбан-Байраму або проведення марафону зомб╕, а через п╕вгодини вже знову рад╕сно см╕ються, будьте як д╕ти - каже вона соб╕, ╕ ця д╕вчинка з╕ См╕шариком-Барашем, яка мр╕╓ про вишневий ч╕зкейк без вип╕кання, тому що дуже часто в╕дключають св╕тло в цьому п'ятиповерховому цегляному будинку, схожому на хрущовку, вона так давно не бачила хрущ╕в, просто забула, як вони виглядають, ╓дине безсмертя, яке ми можемо запропонувати один одному, моя Елл╕ - це курен╕ з картопляних очистк╕в, як╕ так корисно в╕дварювати в кип'ячен╕й вод╕ та пот╕м пити цей в╕двар, у школ╕ вона могла отримати золоту медаль, таку шоколадну золоту медаль в золот╕й фольз╕ продавали на автобусн╕й станц╕╖, на як╕й н╕коли не було людей ╕ ти завжди почувався ╓диним пасажиром, якимось безправним через те, що б╕льше н╕коли н╕кому не потр╕бно н╕куди ╖хати, вона зазвичай закусувала ц╕╓ю медаллю пиво 'Жигул╕вське', ╓диний сорт, який тод╕ був у продажу, з динам╕к╕в лунала незм╕нна п╕сня групи 'Фристайл' 'Ах, какая женщина', в морозив╕, яке подавали в пластмасових креманках, завжди можна було знайти погано пофарбоване хною сив╕юче волосся, що вщент в╕дбивало у не╖ апетит, але вона вперто продовжувала ╖сти, щоб виростити в соб╕ штучним чином цю пристосован╕сть до буденного життя, притаманну представникам ╖╖ виду, предмет ╖╖ вроджено╖ заздрост╕, н╕коли не можна буде добитись цього, т╕льки через повну втрату чутливост╕, що, звичайно, робить тебе невразливою, але б╕льше не зрозум╕ло, чи живеш ти взагал╕, ╕ коли при╖де автобус, який в╕двезе тебе в повну забобон╕в заасфальтовану столицю. Олександр каже по телефону, що сьогодн╕ в╕н прийде додому разом з гостями, як╕, взагал╕-то, при╖хали здалека, тому ╖х треба прийняти з ус╕╓ю гостинн╕стю, якою так славн╕ слав'янськ╕ народи, Елл╕ вол╕╓ викинути слухавку у в╕кно, п╕д в╕кном ходить якась ж╕нка з дитиною в колясц╕, дизайнерське р╕шення яко╖ передбача╓ перебування немовляти в теремку, взимку теремок трансформу╓ться у рукавичку, ╖й завжди буде тепло, ╕ раптом з неба пада╓ слухавка, просто ╖й у лоб, ц╕й дитин╕, яка спить ╕ дума╓ про те, що ось доживемо до постмодерн╕зму, ╕ хтось там говорить в ц╕й слухавц╕ про те, що зараз в╕н при╖де додому з отаманом Судоходовим та його почтом, з коронованим володарем Чорно╖ та Б╕ловодно╖ Рус╕, хто там бачив востанн╓ ту чисту воду у водопровод╕, колись вона купила ф╕льтр, спец╕альний вуг╕льний ф╕льтр, в який необх╕дно наливати воду, п╕сля чого вона в╕дстою╓ться к╕лька годин ╕ налива╓ться якимись спец╕альними соками, наповню╓ться нетутешнею чистотою, пот╕м пила цю воду, наче освячену бузковим оцтом перетворену на кришталь, але ось вже дзвонять у двер╕. 'Ну добре, ми п╕шли додому, квест пройдено', - каже г╕д-екскурсовод та в╕дчиня╓ двер╕ в╕д чужо╖ квартири сво╖м ключем, дубл╕кат якого в╕н колись зробив, коли п╕шов в╕д дружини, дружина просто дуже любила вирощувати резеду в кашпо, в╕н не розум╕в це слово 'кашпо', перевертав його на язиц╕, з╕гр╕вав на п╕днеб╕нн╕, але воно все р╕вно н╕як не вкладалося в межах його уяви, щось таке сире ╕ м'яке, для прихильник╕в сиро╖д╕ння. В╕н прожив з дружиною в ц╕й квартир╕ с╕м рок╕в, квартира була успадкована в╕д д╕дуся ╕ бабус╕, як╕ померли в один день з р╕зницею в п'ять хвилин, про що нав╕ть написали в розд╕л╕ 'Надзвичайн╕ ╕стор╕╖ кохання' прим╕рника яскравого представника жовто╖ преси - в╕н нав╕ть колись пам'ятав, за яке число, але н╕хто вже не пам'ятав, чи╖ це були д╕дусь ╕ бабуся, наст╕льки вони зр╕днилися один з одним, ╕ коли в╕н вир╕шив п╕ти в╕д дружини з ╖╖ кашпо та засушеним у формал╕н╕ (якийсь анахрон╕зм або тавтолог╕я, оск╕льки формал╕н - все-таки р╕дина, але його н╕коли не збивали з одного разу обраного шляху под╕бн╕ др╕бниц╕) чучелом латимер╕╖ - так, вона в╕ддано любила незрозум╕л╕, але красив╕ слова, в╕н н╕як не м╕г розд╕лити з нею цю ╖╖ любов, але п╕д час медового м╕сяця хоча б намагався зрозум╕ти, зараз в╕н дивиться на Елл╕ та дума╓: 'Б╕дна дитина, ск╕льки ╖й ще доведеться пережити поруч з цим Олександром, який любить зовс╕м не ╖╖, а ╖╖ кохання до нього та сво╖ н╕гт╕ з французьким ман╕кюром, така нерозб╕рлива у стосунках особа, за╖хала за ним у таку далеч╕нь, але вже надто п╕зно, туристам потр╕бно повертатися у св╕й готель, куди перестають пускати п╕сля одинадцято╖ години вечора, завтра ╖м потр╕бно п╕ти на виставку старовинних кружев, так╕ вицв╕л╕ жовт╕ в╕д ос╕ннього сонця кружева, мов жовте листя на асфальт╕ цього м╕ста, в якому н╕коли не сходить сонце та н╕коли не тане жовтушник сн╕г кольору в╕там╕ну С, отримували в школ╕ так╕ жовт╕ в╕там╕нки, по три штуки на одну душу, так фарбували руки, солодк╕ пальц╕, як╕ все одно не можна було облизувати, тому що на пальцях занадто багато колон╕зованих бактер╕й, а в╕там╕нки хот╕лося просто викинути, подивитись, як вони закотяться у щ╕лини м╕ж паркетинами, намазаними кан╕фоллю, я думав, що кан╕фоль - це щось для скрипки, у п╕дсобц╕ серед ус╕лякого мотлоху, на якому ц╕лував ╖╖ з острахом, тому що серце заходилося ╕ кол╕на, намазан╕ зеленкою, визирали з-п╕д картатих шорт╕в, що зовс╕м не збуджувало уяву, ╕ вона теж не знала, що з цим вс╕м робити, тод╕ ще не було глянцевих журнал╕в для ж╕нок, на обкладинц╕ яких з╕рки заруб╕жного к╕нематографу оманливо формулювали одн╕╓ю фразою сутн╕сть сво╖х стосунк╕в з чолов╕ками, продюсерами та глядачами, ╕нод╕ це було одне ╕ те ж, але н╕хто не наважувався в цьому з╕знатися. Моя Елл╕, ти так схожа на цю д╕вчинку, яка вже давно зам╕жня, ╖╖ чолов╕к сп╕ва╓ в туалет╕, хоча не зна╓ жодно╖ ноти, така марнославна впевнен╕сть у власних силах, н╕, в╕н зовс╕м не тнеться у всесв╕тньо в╕дом╕ сп╕ваки, тому що незнання нот не зв╕льня╓ в╕д в╕дпов╕дальност╕ стакато, але вона дивиться на нього з н╕жн╕стю, коли в╕н спить, ╕ робить вигляд, що задоволена цим сво╖м вт╕ленням. Отже, Елл╕, не насл╕дуй ╖╖ приклад', ╕ зачина╓ двер╕ за д╕вчинкою з╕ См╕шариком-Барашем на пов╕дку, яка просто мр╕╓ про чупа-чупс ╕ сердиться через те, що в ╖╖ руку кладуть якусь пожовану ╕риску з тисненням фантика, який просто неможливо в╕ддерти, не пошкодивши поверхню солодко╖ маси. Елл╕ почува╓ться Гретою в картопляному будиночку, як╕й заморозили н╕жки в рефрижератор╕ ╕ вона тягнеться до льодяникового в╕конця, щоб в╕дкрити ф╕ранку ╕з солодко╖ вати, яка виявля╓ться звичайною асептичною ватою з магазину канцтовар╕в, так часто в╕дправляли ╖╖ туди перед першим вересня, щоб вона купила соб╕ ручки та пензл╕ з б╕лячого м╕ху, вона уявляла соб╕ це таким чином, що це просто хв╕ст б╕лки, який приск╕пливо трима╓ться на шматку деревини, ось такий маленький б╕лячий хвостик. У т╕ роки тотального деф╕циту кошт╕в б╕лячий пензлик робив пом╕тну д╕рку в кишен╕, тим б╕льше що вона не любила ╕ зовс╕м не вм╕ла малювати, це мазюкання розбавленою водою аквареллю не робило чест╕ ╖й як знавцю та поц╕новувачу творчост╕ Гой╖ та Караваджо (в протилежному хронолог╕чному порядку), не кажучи вже про прерафаел╕т╕в, н╕чого в цьому житт╕ не робило ╖й чест╕, тому вона вир╕шила влучно вийти зам╕ж, а Олександр так гарно сп╕вав п╕д акомпанемент синтезатора, поки отаман Судоходов розмазував по клав╕шам св╕й кока╖н, щоб вдихати його через стодоларов╕ купюри. Елл╕ хот╕ла б отримати ф╕нансову компенсац╕ю в╕д цього отамана, який стражда╓ на селф╕-залежн╕сть та очевидно потребу╓ допомоги психолога, за весь розбитий богемський фарфор виробництва Сарапульсько╖ фабрики м'яко╖ ╕грашки, але ╖й було його шкода, чорно-б╕л╕ знову наступали по вс╕х фронтах, ╓диний прихисток отаман Судоходов м╕г отримати в ╖хн╕й однок╕мнатн╕й квартир╕, в як╕й розташувався з ус╕╓ю зручн╕стю, Олександр подавав йому поп╕льницю, в яку в╕н поклав золоту рибку, яку залив крутим окропом з вкритого ╕ржею чайника, та р╕зн╕ ╕нш╕ необх╕дн╕ в повсякденному побут╕ реч╕, Елл╕ весь час мерзне в ц╕й кра╖н╕ в╕чного льоду та скаржиться на проблеми центрального опалення, тому що хтось поставив соб╕ нов╕ батаре╖ без дозволу ЖЕКу, в них з╕рвало якусь там р╕зьбу (Елл╕ не розум╕╓ться на техн╕ц╕, але любить висловлювати свою думку з цього приводу), дек╕лька квартир по стояку залило гарячою водою десь по кол╕но, ╕ знову в будинку холодно. Але отаману Судоходову насправд╕ все одно, нема╓ жодного сенсу говорити з ним про це, в╕н мр╕╓ лише про владу. Заради примарно╖ можливост╕ отримання влади в╕н оголосив себе нащадком пророка Мухамеда ╕ придбав спец╕альний електронний браслет, який консульту╓ в╕рян щодо пересування у напрямку Мекки, придбав про всяк випадок, щоб продемонструвати свою лояльн╕сть п╕д час суду нев╕домого ступеня страху. Елл╕ зовс╕м не бо╖ться Судоходова, незважаючи на те, що в╕н справжн╕й психопат, для засв╕дчення чого йому не потр╕бн╕ жодн╕ дов╕дки, ╖й просто сумно дивитися на в╕кно, пейзаж за яким наче слугу╓ живою ╕люстрац╕╓ю для групи 'Життя - це б╕ль', тому зазирати у саме в╕кно ╖й тим б╕льше не хочеться, що нового там можна побачити. 'А зна╓те, я з╕брався одружитись', - раптом каже кр╕зь сон Судоходов. 'З ким же це?' - здрига╓ться в╕д неспод╕ванки, мов в╕д удару струму чи мерехт╕ння променю спектру Олександр. 'Це зовс╕м не твоя справа. Тоб╕, взагал╕-то, пора на в╕йну, ти просто занудився на одному м╕сц╕', - в╕друба╓ можлив╕сть вдоволення ц╕кавост╕ Судоходов ╕ порина╓ в хворобливий сон, в к╕мнату заходить наречена Судоходова, н╕хто не зна╓ цю ж╕нку, але чомусь вс╕ одразу розум╕ють, що це вона. В б╕л╕й сукн╕ з пожовклого тюлю, наче знятого з цього льодяникового в╕конця, в яке не може себе примусити подивитися Елл╕, у словах, як╕ вони говорять один одному, надто багато сл╕в, слова та одн╕ слова, а ╖м дуже хочеться д╕й, хоч яко╖сь д╕╖, хоча б тако╖, коли герой щось говорить у сторону глядач╕в, а вони н╕чого не розум╕ють через погану акустику, наречена Судоходова - досить гарненька примара, якби ╖й трохи пофарбувати пов╕ки, вона нав╕ть з╕йшла б за живу, але цей комплекс меншовартост╕ голограми, яку н╕хто н╕коли не в╕зьме до шлюбу, заважа╓ ╖й набути впевненост╕ у соб╕, просто проходить кр╕зь ст╕ни ╕ зника╓, пот╕м з'явля╓ться знову, ╕ н╕хто не зверта╓ на не╖ жодно╖ уваги, просто вже сто п'ятдесят рок╕в не бачили цих кирзових чоб╕т, цей вишневий ч╕зкейк без вип╕кання - розтерли печиво ╕ перем╕шали в блендер╕, все дуже просто, Елл╕ зна╓, що вона погана хазяйка, вона просто н╕яка хазяйка, Сьогодн╕ нас пригостили к╕лькою 'Даринка' . Хлопц╕ сид╕ли ╕ дивилися на не╖, не уявляючи як можна ╖сти к╕льку ╕з людським ╕менем. Але що там ╕м'я, Олександр д╕ста╓ з коробки, яка вкрива╓ться пилом п╕д диваном, водяний п╕столет ╕ стр╕ля╓ в Б╕лу Наречену, вона зника╓ вже назавжди, тоб╕ що ревнощ╕, що страх за свою житлову площу - все одно. 'Забирайся зв╕дси, як ти м╕г пром╕няти нашу з тобою дружбу на ось це', - ╕стерично кричить в╕н Судоходову, який, в свою чергу, н╕як не може прокинутися або принаймн╕ прикинутись зануреним в об╕йми д╕йсност╕, яка стиска╓ його все сильн╕ше. 'А ти чого дивишся?' - суворо пита╓ Олександр у Елл╕, яка так ╕ не навчилась бути гарною дружиною, яка все розум╕╓, не навчилася вкладати та╓мний сенс у слова, в як╕ н╕коли не була вта╓мничена. 'З мене досить. Я ╖ду в Париж', - гордо каже Елл╕ вс╕м присутн╕м та прокида╓ться в к╕мнат╕ п'ятиз╕ркового готелю на шовковому простирадл╕, яке, зда╓ться, перуть щогодини ╕ на яке кожн╕ п'ять хвилин бризкають антистатиком. Вона зовс╕м не шкоду╓ про сво╓ колишн╓ життя ╕ не суму╓ за ним, тому що рухатись потр╕бно лише вперед, але де саме знаходиться це 'вперед' ╕ як його знайти, вона не розум╕╓. Розгублено озира╓ться, бачить г╕рку, на як╕й сто╖ть колекц╕йний посуд, з якого н╕коли н╕чого не ╖ли та не збираються ╖сти, хоче викликати поко╖вку та пояснити ╖й, що ╖й нема╓ чим платити за ц╕ розкош╕, але раптом згаду╓, що не зна╓ французько╖, а до тих, хто зверта╓ться до них англ╕йською, французи, за розпов╕дями тих, хто багато подорожу╓ ╕ ще ма╓ снагу про це розпов╕дати, ставляться досить вороже, ╕ ця ворож╕сть культиву╓ться на генетичному р╕вн╕, хоча, можливо, це лише стереотип. В Париж╕ вс╕ весь час в╕таються один з одним, нав╕ть незнайом╕ люди, говорять 'Елл╕' доброго дня, над ╤спан╕╓ю чисте небо, ╕нтернац╕ональн╕ принади - дума╓ вона, в тутешн╕х 'Макдональдсах' працюють лише представниц╕ негро╖дно╖ раси, вона не зна╓, наск╕льки пол╕т коректно це звучить, але тут справд╕ засилля араб╕в та еф╕оп╕в, вале ет ме амо - подумки пов╕домля╓ вона Олександру, н╕чого не знаючи про його долю, метро тут закрива╓ться о восьм╕й вечора, просто вс╕ вкладаються спати о дев'ят╕й, мов партизани, так, це дисципл╕на, в метро дуже затишно, дуже маленьк╕ ╕нтервали м╕ж станц╕ями, все пахне куколями та парфумами, купольними парфумами, великий купол навколо тебе та напроти, ╖деш дуже довго кудись на маршрутц╕ через якийсь л╕с, пот╕м потрапля╓ш на вулицю - н╕, не сказати, що дуже довгу, але - широку, щороку тут купують так╕ об'╓ми парфум╕в у скляних бризкалках, пам'ята╓ш ц╕ склян╕ п╕столети з фломастером на л╕вому боц╕ мов в╕д рани, в╕драза, отримана пл╕ч-о-пл╕ч, як╕ стояли там на мороз╕, ╕ кривава корка насту на вустах Настус╕ розрива╓ться трояндою сльоти - ось вона поруч ╕з тобою на тротуар╕, араби та еф╕опи, людина з обрисами ╕мператора ╕мпер╕╖ Сасан╕д╕в Петра Можновладця приклада╓ до ╖╖ носу хлороформ, чи то пак еф╕р, або як ╕нше вона могла б прийти до тями, розплескатися на тротуар╕ пом╕ж сотень тисяч малорослих бомж╕в, як╕ тримали б тебе за руку, пов╕╖ дуже сентиментальн╕, дуже люблять розпов╕дати р╕зн╕ ╕стор╕╖ про сво╓ життя та про сво╖х д╕тей, а чи подоба╓ться ним, або н╕, у Елл╕ теж ╓ сво╖ принципи - вона н╕коли не буде зустр╕чатися з еф╕опами та представниками негро╖дно╖ раси (не зна╓ вона, наск╕льки це пол╕ткоректно), головне - н╕коли не зустр╕тися на як╕йсь розвилц╕ з ╖╖ сутенером, тому що це справд╕ наляка╓ чолов╕ка, ╕ н╕коли вона не вийде за меж╕ - от справд╕ зустр╕чаються серед них поетеси, невже вони справд╕ люблять чолов╕к╕в, або просто люблять р╕зн╕ байки з╕ склепу сво╓╖ власно╖ ╕стор╕╖, а на Плас-П╕галь стоять соб╕ звичайн╕ т╕тоньки, вс╕ знають, як ╖х замовити, але щоб вони там десь стирчали посеред дороги - н╕коли такого не було, або просто п╕д╕йшов би на ресепшн, але вс╕ на св╕т╕ люблять поговорити, дуже багато японц╕в з фотоапаратами б╕ля Джоконди, а поруч висить Рафаель н╕кому не ц╕кавий, такий велетенський музей, заходиш - там такий трикутник (його нещодавно побудували), ╓гипетський зал велетенський, ус╕ляк╕ там древнощ╕, н╕якого тоб╕ Дега - балерини ╕ кон╕, ж╕нка ми╓ соб╕ праву ногу, ж╕нка ми╓ соб╕ л╕ву ногу, ж╕нка ми╓ соб╕ ногу мочалом, ╕ ось вона втоне у власн╕м тазу зам╕сть ванни, ╕ ось Н╕ка Самофрак╕йська без руки ╕ без голови, не в зал╕, а на сходах, ╕ н╕хто на не╖ уваги не зверта╓, вс╕ думають - якась др╕бнота сто╖ть, н╕хто ╖╖ нав╕ть не фотографу╓, а до Джоконди вони так╕ стр╕лочки намалювали, зайшов у зал Рубенса - там жодно╖ людини нема╓, просто дивно, пот╕м п╕шов у Собор Паризько╖ Богоматер╕ - там нема╓ л╕фт╕в, треба п╕дн╕матися по сходах дуже високо, ╕ там ц╕ химери, теоретично, мен╕ зда╓ться, до них можна дотягнутися нав╕ть, але все-таки треба дихалку гарну мати, а так звичайний католицький собор з лавками, а ось на Ейфелев╕й башт╕ ╓ л╕фт, тому що туди нереально п╕днятися, я думаю, а внизу вся площа заповнена неграми, як╕ продають маленьк╕ Ейфелев╕ веж╕, ходять там ╕ дзвенять ними, щоб привернути увагу, ╕ ось п╕дн╕ма╓шся на л╕фт╕ ╕ бачиш весь Париж, весь центр видно, а парижани вважають Парижем лише центр, в╕д'╖деш двадцять хвилин на двоповерховому автобус╕ на Сент-Женев'╓в-де-Буа, а це вже не Париж, ╕ взагал╕ там н╕кого не було, просто знайшли якусь хатинку, в як╕й спала якась симпотна старушенц╕я, яка дала нам якусь схему, завдяки як╕й ми знайшли могили Зайцева, Бун╕на, Поплавського ╕ Газданова, там вс╕, окр╕м Ходасевича, який похований в Н╕цц╕, вона дала нам якусь спец╕альну карту для рос╕ян, а пот╕м були на званому об╕д╕, сид╕ли п╕д картиною Кончаловського, у нього дв╕ тисяч╕ роб╕т Аненкова, в╕н мене пов╕в на другий поверх показувати свою колекц╕ю порнограф╕╖, а ще у нього велика колекц╕я дзвоник╕в, ще в╕н купив ╓дину книгу Блока 'Дванадцять', яку власноруч розфарбував Бакст, дуже довго полював на не╖, купив на якомусь аукц╕он╕, показував, мов якусь святиню, а ще так╕ штуки - як╕ надягають на коней, схож╕ на коромисло, як вони називаються, надягав ╖х на себе ╕ просто пишався, у Елл╕ не було ╕ншого виходу, наск╕льки вся ця л╕тература г╕рша за ╕ншу, а ╕ншо╖ в нас просто нема╓, ╕ що приходять сюди одн╕ та т╕ сам╕ п'ять чолов╕к, ╕ нема╓ з ким поговорити б╕льше, як ╕ б╕льш╕сть ╕ноземц╕в, в╕н майже ╕деально волод╕╓ мовою, яку нема╓ до чого прикласти, величезна амбарна книга, в яку вс╕ поети, як╕ бували у нього, записували сво╖ в╕рш╕, я теж записав туди св╕й в╕рш 'Пам'ят╕ Поплавського', осетини в╕дгрохали такий пам'ятник для Газданова, у Тарковського як╕сь незрозум╕л╕ кв╕точки, мов клумба, у Газданова ось все стильно зроблено, хоча Тарковський набагато б╕льш в╕домий, а у Поплавського ось все так запущено, ╕ ось тебе превентивно вбива╓ струмом з оголеного проводу ╕ п╕дсовують як╕-небудь пасатиж╕, ╕ хот╕лося б тоб╕ жити в ╤тал╕╖, на цьому в╕чному П╕вдн╕, н╕, звичайно, вся ця сентиментальн╕сть ╕ розпов╕д╕ про д╕тей, це все дуже профес╕йно, але жодно╖ душ╕, тим б╕льше, що у нас такий короткий в╕к, кл╕╓нт вибира╓ ╕ можливо ти вже в двадцять п'ять будеш не витребуваною, це лише воротар╕ грають до сорока рок╕в, тому що вони не б╕гають так багато, тому ╖м треба якось заробити соб╕ до пенс╕╖, тому що з вищою осв╕тою туди н╕хто не п╕де, але якщо ж╕нки замовляють, навряд чи вони в╕дмовляться, але ось говорити з нею мен╕ сподобалось, зн╕ма╓ш же на певний час, пот╕м телефонують з ресепшену - не знаю, хто - ╕ питають 'подовжувати будете?', на день народження - свято дитинства, н╕куди в╕д нього не под╕тися, але все одно набагато ц╕кав╕ше розмовляти про р╕зн╕ реч╕, але якщо н╕, Елл╕ прокида╓ться р╕вно через двадцять хвилин.

Дума╓ш, я не знаю, що у мене не менше закидон╕в, н╕ж у тебе, тут у нас рахунок 0:0 або 6:6, я склав таку товсту антолог╕ю сучасно╖ поез╕╖, просто в поез╕╖ набагато легше замаскувати бездарн╕сть, написати: 'Я буду вбитий в Стал╕нград╕', ╕ хто там що розбере, так вони вс╕ ╕ пишуть. Один поганий письменний коп╕ю╓ ╕ншого поганого письменника, редагував фантастику про Байкал, спочатку ╖╖ на десять в╕дсотк╕в уц╕нили, пот╕м на двадцять, пот╕м на тридцять в╕дсотк╕в, а що почалося пот╕м - в╕д нього п╕шла дружина з двома д╕тьми, ╕ в╕н почав жити з буряткою, яка пожила з ус╕ма ╕ркутськими художниками, так що з нею просто не можна було вийти у вищий св╕т, а цей хлопець живе у сво╓му селищ╕ Зима, в якому народився Вознесенський, ╕ пише так╕ розпов╕д╕, просто сиб╕рський Маркес, ось розпов╕дь 'Прогулянка' - два чуваки прогулюються, б╕льше н╕чого не в╕дбува╓ться, ╕ б╕льше н╕чого не в╕дбува╓ться, ╕ при цьому цей хлопець зн╕ма╓ з людей шапки, так, в╕н гопник, уяви соб╕ селище, де зовс╕м нема╓ л╕тератури, нема╓ цього прошарку, у мене вс╕ почали питати: 'Де ви його в╕дкопали?', в╕н просто ходив до мене на л╕то, три ╕стор╕╖ взяли в журнал одразу. Таджики заберуть тебе до себе, навчишся готувати, до реч╕, телефон вони у тебе заберуть ╕ продадуть на базар╕, на ц╕ грош╕ накуплять смачного 'Дошираку', ╕ будеш його варити. Будеш там якою-небудь третьою дружиною, тобто - у вожака буде перша дружина, ще у когось - друга, а ти будеш третя, тому що треба ж розслабитись п╕сля роботи (так вживешся, ну доведеться потерп╕ти п╕вроку), зате пот╕м будеш читати лекц╕╖ про психолог╕ю таджик╕в р╕зним бодх╕сатвам, ще ╓ азербайджанц╕, але вони так╕ агресивн╕, одразу: 'Ти на кого на╖хав?', отже таджики краще, у мене була д╕вчина - гендерний психолог, вона мене чомусь дуже полюбила ╕ запросила на лекц╕ю про Фуко, я послухав у навушниках переклад п'ять хвилин ╕ п╕шов плавати на кораблику по Нев╕, спочатку центр, а пот╕м вс╕ ц╕ труби ╕ промзона, ╕ чому я весь такий н╕жний маю на це дивитись, мо╖ мошки хочуть втопитись в мо╓му пив╕, ось Толстой пише в щоденниках, що при╖хав в якийсь готель, мабуть - в ма╓ток Тютчева ╕ Баратинського, так, у них чомусь був один сп╕льний ма╓ток, а Баратинський там просто спився - уявля╓ш, в╕д Баратинського залишились там р╕зн╕ пляшки, так ось, вона йшла перед ним, ╕ в╕н просто накинувся на не╖, ╕ п╕шов плавати на кораблику Невою, спочатку центр, а пот╕м вс╕ ц╕ труби ╕ промзона, ╕ чому я маю на це дивитись, так ось, плавав я з Машею по Москв╕-р╕ц╕ ╕ знудило - можна одразу в р╕чку, звичайно, пасажири можуть скинути у воду, але ти ╖м такий п╕сню 'Москва, дзвонять дзвони', ╕ вони скинуть у воду кого-небудь ╕ншого. Це справжня стаття, я у не╖ був перший, ╕ вона у мене теж, на той час така красива д╕вчина, але дуже дурна, все в родин╕ вир╕шу╓ ж╕нка, якщо вона розумна ж╕нка, вона себе ставить так, що н╕би вона н╕чого не вир╕шу╓, що ти ось такий крутий чувак, але насправд╕ це вона все вир╕шу╓, тому що чолов╕ки стали дуже ╕нфантильними, вдень вона не знаю чим була зайнята, вчилась в якомусь ПТУ, а вноч╕ гуляла, ╕ я проводжав ╖╖ в цей ╖╖ приватний сектор в три години ноч╕, не знаю, як я живий залишився, там весь час виносили як╕сь трупи, мен╕ подарували ╖╖ одного разу на день народження, п╕сля всього вона так одразу пита╓: 'Можна подивитись телев╕зор?', у них так прийнято казати, тепер вона ма╓ в╕дтворити картину злочину за допомогою цих вид╕нь, але треба вигадати, чому ж╕нки вбивають по в╕вторках, зрозум╕ло, що це якась психолог╕чна травма, вона зайшла в ж╕ночий туалет ╕ побачила напис в тому сенс╕, що вона досить дурна, ╕ п╕дпис хлопчика, в якого вона була закохана, ось така психолог╕чна травма, пот╕м в╕дома авторка детектив╕в п╕д╕йде до тебе ╕ скаже: 'Зна╓те, я уявляла вас зовс╕м ╕ншою'.

Елл╕ знаходиться в скрутному становищ╕ в цьому м╕ст╕ справжн╕х парфум╕в, п╕д небом кольору сирно╖ сироватки вона ╖де в кру╖з замками Сх╕дно╖ Луари, ось тут жила полонянка графа Артуа - показують ╖й якийсь скелет, розм╕ром б╕льш схожий на дитячий, але вона силку╓ться прогнати в╕д себе так╕ думки, з нею п╕дп╕льниця Жанна Робер та дивакуватий професор, треба щось допов╕дати шефу, про якого вже вс╕ давно забули. На сн╕данок тут йогурт ╕ круасани, сн╕данок р╕зко континентальний, р╕дко вона бачиться з╕ сво╖ми р╕дними пенатами, неможливо весь час продовжувати боятися, думати, що продовження буде, неоч╕куване подовження в╕с╕ ординат, якесь неоч╕куване вир╕шення проблеми з цього с╕руватого неба, для тих, хто спод╕ваються, що вони врешт╕ решт зустр╕нуться знову, або для тих, хто спец╕ально дочиту╓ книжки до нелог╕чного к╕нця, щоб д╕знатися, що там станеться з головними персонажами, вона д╕зна╓ться, що в будинку не буде д╕яти центральне опалення, погоджу╓ться, що його пропозиц╕я руки ╕ серця дуже корисна для не╖ - пропозиц╕я руки ╕ серця, ╕ штучна вентиляц╕я леген╕в, а ще там дуже ц╕кавий зал античност╕, чи де вона бачила Маймон╕д╕в з в╕дбитими руками, без в╕дбитк╕в пальц╕в отже, заходить в крамничку сувен╕р╕в, в як╕й за графа Артуа був льох для неслухняних полонянок, ╕ бачить св╕тло.

ЧАСТИНА ДРУГА

На ескалатор╕ гра╓ заставка з передач╕ 'У св╕т╕ тварин', така знайома з дитинства, колись в контактному зоопарку Елл╕ дозволили потримати за вухо величезного полоза, хоча нев╕домо, чи ╓ у полоз╕в вуха, та зрештою куди ╖дуть вс╕ ц╕ люди о робоч╕й пор╕ - невдало обраний темп, сходинка, на як╕й ледве трима╓шся, щоб не впасти в сут╕нки струму, на 'Золотих воротах' знову продають к╕ш ╕ фалафель, просять заставити горщик за к╕лька гривень, горщик, не куховар б╕льше, на 'Барикадн╕й' вже майже п╕вдень, тепл╕ п╕д╕гр╕т╕ тротуари, циганський шик б╕льше не в мод╕, вс╕ ц╕ п╕дв╕сн╕ стел╕ з п╕дсв╕тленням - лише скандинавська стриман╕сть, холодн╕ б╕л╕ кольори, Елл╕ могла перефарбувати цей ф╕олет у сивину, прозор╕сть савану, рентген╕вського зн╕мку з присипаними землею цукровими к╕стками, стиглий стог╕н зранено╖ шк╕ри схильних до гниття бессарабських яблук, дивиться на не╖ якось так дивно, наче вп╕зна╓, але знехотя, пот╕м розум╕╓, що н╕, ескалатор несе все дал╕ вниз, хто захот╕в би нести сво╓ крихке т╕ло проти людсько╖ теч╕╖, повз рекламу засобу в╕д печ╕╖ та засмаги, н╕коли не сумувати за нев╕домим, ц╕ нав╕жен╕ сумн╕ д╕вчата з╕ щасливими обличчями д╕вчат ╕з сус╕днього бару, як╕ повернуться туди ж п╕сля десяти годин зйомок з сут╕нковою перервою на каву - стань ось так, св╕тло пада╓ на кашкета, картатий кашкет ╕ мухоловка, венера-мухоловка, розкрива╓ рану ранкового рота, непоголена шк╕ра н╕г, розбурхане волосся, якому не допоможе жоден мус, примусь його бути у захват╕ в╕д тебе, вони завжди повертаються у те саме м╕сце, тому що у людини ма╓ бути м╕сце, в яке вона може повернутися, н╕куди не йдучи, така затишна ст╕йка з╕ сл╕дами нев╕домих р╕дин, розбавлених отруйною слиною ╕ сльозами розпов╕дей про ще одне невдале кохання, знову втратив ус╕ бали на цьому симулятор╕, м╕сто побудували без тебе, пот╕м зруйнували, пот╕м знову селяни притягли катапульту до вор╕т м╕ста, в якому вже давно н╕хто не живе, простягалась на дек╕лька стор╕нок, хоча н╕кому не ц╕каво, уявля╓ш, в╕н так ╕ не подзвонив, я просто стерла його номер в телефонн╕й книз╕, хай тепер ╕ не дума╓ дзвонити - я не в╕дпов╕даю, якщо номер незнайомий. Якесь таке ╕м'я - схоже на назву х╕м╕чного елементу, але хто ж хот╕в вчити в школ╕ ту таблицю, ╓вроп╕й або щось таке на кшталт, Елл╕ доходить до останньо╖ сходинки, тому що ╖й завжди браку╓ терпцю дочекатися результату природного плину под╕й та опинитися в м╕сц╕ к╕нцевого призначення разом з ус╕ма ╕ншими пасажирами, як╕ тягнуть сво╖ в╕зки, не розбираючи дороги в цьому м╕сив╕ пуховик╕в ╕ давно вже немодних дублянок, як╕ скоро знову повернуться в моду, скасовуючи закони тяж╕ння ╕ правила х╕м╕чного прання, от б╕дося, розрива╓ на к╕лька брудних шматк╕в учорашню вран╕шню газету, на перш╕й шпальт╕ Земф╕ра в пончо кольор╕в прапору, але на чорно-б╕л╕й фотограф╕╖ все одно не видно кольор╕в. 'Що це за газета, - на мить замислю╓ться Елл╕, дивлячись замиленим оком кр╕зь замаслений пап╕р з╕ сл╕дами типографських лаштунк╕в, радше нец╕каво, але, - мабуть, привезли при╖ждж╕ з╕ сво╖ми пошматованими лезом затуплених ножиць гаманцями, в яких дзвенить вкритий патиною др╕б'язок на метро, не в курс╕, що цього вже н╕ на що не вистачить, ск╕льки не перераховуй на долон╕, не впустять в ц╕ години царювання А╖да, гор╕ти ясно запов╕дав дядечко на пр╕звище, яке не дозволено вимовляти вголос, але вони згадують його пошепки, перекочують склади - один в╕дкритий, ╕нший закритий, як пасхальне яйце-райце, прикрашене плакатами з райкому - суворе 'н╕' вс╕м ц╕м граненим витворам скульптора Мух╕но╖, привселюдна грамотн╕сть, на яку вже неможливо нар╕кати, вона хоче плакати або купити нову сукню, х╕ба не для цього людство створило концепц╕ю розпродаж╕в, людство бо╖ться смерт╕, тому воно схильне до г╕пербол╕зац╕╖ м╕н╕мальних ц╕н, ось ця сукня з хтиво╖ бавовни, опл╕та╓ стегна, як виноград, х╕тон з х╕тину, з не╖ вийшла погана хатня роб╕тниця, нев╕домо, хто захот╕в би платити ╖й за цю роботу, на комп'ютерному столику весь час залиша╓ться пил - проведи вологою серветкою, особливо п╕д ман╕пулятором 'миша', там весь час накопичу╓ться якесь липке волосся, це статика, вовтузяться невидим╕ оку м╕кроорган╕зми, миготить месенджер, ще одне кохання виявилось не вартим осп╕вування в сувор╕й проз╕, смс-листування, пости в тв╕тер╕, продати ц╕ скуп╕ рядки ╕ не знати жалю решту життя, роз╕браний на цитати, немов Ремарк, який н╕чого такого не казав. Померти в╕д нежитю в Париж╕, як справжн╕й клошар з Клошмерлю, цей диск в╕дтворю╓ться на вс╕х пле╓рах, але н╕коли не буде в╕дтворена остання п╕сня.

Арсен╕й повернувся з Парижу, наче н╕куди не ╖здив, один в╕домий у вузьких колах поет дуже хот╕в перекласти його в╕рш╕ французькою ╕ видати зб╕рку, потр╕бно було близько ш╕стдесяти текст╕в, але вони виявились римованими, хоча п╕дсв╕дом╕сть в╕домого поета вимагала верл╕бр╕в, ╕дея видання зб╕рки вис╕ла в пов╕тр╕ ще к╕лька рок╕в, Арсен╕й любив перегортати ╖╖ вигадан╕ стор╕нки на сво╓му букр╕дер╕, милуватись нумерац╕╓ю, пригадувати, за яких обставин була застосована та чи ╕нша рима, в╕н р╕дко приходив до тями в сво╖й квартир╕-студ╕╖ без четверто╖ ст╕ни, арка на семи в╕трах, склеп╕ння склепу, через яке лл╓ться дощ ╕ржаво╖ хлоровано╖ води з п'ятого поверху, солодкий присмак кориц╕, нав╕що було смакувати ╖╖, хтозна, яку вони там прали свою б╕лизну, яку пот╕м вив╕шують б╕ля п╕д'╖зду на загальний огляд, куди, наприклад, зникла ця чудова традиц╕я вибивати паласи, ск╕льки там ран╕ше накопичувалося пилу, жахливих кл╕щ╕в з рекламних ролик╕в, як╕сь дитяч╕ уявлення про страх змушували визнаних майстр╕в реклами калькувати застар╕л╕ зразки, лише щоб н╕хто не здогадався, що насправд╕ вони мають на думц╕, розпилювач-антисептик, який назавжди осв╕жу╓ пов╕тря у безпов╕тряному простор╕ помешкання, вчора Арсен╕й пом╕тив свою сус╕дку з п'ятого поверху, чорна довга сукня, чорн╕ панчохи, чорне все, колись так вдягались представники молод╕жних субкультур, агресивний мак╕яж, жодного натяку на вираз обличчя, невдалий прояв ц╕леспрямованост╕, де вони зараз - виросли ╕ забули, або встигли в╕дчинити вени, як╕ було так важко знайти п╕д шк╕рою для анал╕зу кров╕, розчинити цю кров в ╕ржав╕й хлорован╕й вод╕, ледь тепл╕й або майже холодн╕й - кому як б╕льше подоба╓ться це уявляти, розчинились в уяв╕, не ув╕йшли до ц╕льово╖ аудитор╕╖ визнаних майстр╕в реклами, забули мистецтво вибивання пилу з палас╕в на дитячому майданчику, за дек╕лька дн╕в вона вже розбиралась у вс╕х хитросплет╕ннях двор╕в без допомоги нав╕гатора, зазначте вих╕дну точку ╕ точку призначення, пройдеш повз цей см╕тник ╕ пот╕м звернеш нал╕во, там ще такий фонтанчик з питною водою ╕ висить ╕кона Прилуцько╖ Богоматер╕ у в╕нку з польових кв╕т╕в, д╕ти граються у пасочки, б'ють один одного пластмасовими лопатками по голов╕, ╕нод╕ нав╕ть влучно, а ще ╕нод╕ приходить хтось дорослий ╕ почина╓ лупцювати ╖х яким-небудь виробом з деревини, недоречна повед╕нка, але хто зрозум╕╓ тих дорослих, тод╕ д╕ти на деякий час об'╓днуються проти зовн╕шньо╖ загрози, скупчуються в центр╕ п╕сочниц╕ п╕д необачним оком Прилуцько╖ Богоматер╕ ╕ починають голосно волати, можливо, в╕дчиняться двер╕ першого п╕д'╖зду, мамця прийде на допомогу. Арсен╕й кволо спостер╕га╓ за сумною сус╕дкою в чорному г╕пюр╕, ╕ де вони т╕льки брали це вбрання, мабуть шила недосв╕дчена кравчиня по викр╕йкам з 'Бурди', щоб н╕чого н╕де не було видно, мабуть, зневажа╓ г╕пстер╕в, демонстративно не в╕дводить очей в╕д земл╕, коли несе в сво╓ вбоге помешкання - ╕нтер'╓ри с╕мдесятих, тому що вже в╕нтаж - готову п╕цу з магазину, готову за десять хвилин, ╕ сус╕дки похилого в╕ку кепкують з нотами осуду в голос╕, що це зовс╕м не корисна ╖жа, м'яко кажучи, ск╕льки всього можна п╕дслухати, просто сидяч╕ на лавц╕ б╕ля дитячого майданчику, але незрозум╕ло, що робити з цим знанням, надлишки ╕нформац╕╖ - не стримуй себе, каже в╕н комусь ╕ншому б╕ля, Елл╕ н╕коли не була в Париж╕ ╕ навряд чи колись буде, вир╕зки з глянсових журнал╕в п╕здньорадянсько╖ доби ╕з зображенням Ейфелево╖ веж╕, катамарани ╕ яхти, викупан╕ в дорогому засоб╕ для в╕дб╕лювання, все в╕дбол╕ло вже давно ╕ попелом поросло, робити колаж╕, власноруч вир╕зати, наче зайву селез╕нку, кле╖ти на фл╕зел╕н, н╕хто не здогада╓ться, де ти на цьому фото. В тлумачному словнику фл╕зел╕н м╕г бути десь поруч ╕з фотоном, г╕рка м'ята шоколадних цукерок, котяться по колу, якщо з'╖сти одну, вся конструкц╕я пада╓, точн╕ше, вибива╓ться з ладу, вона д╕ста╓ цукерку ╕ маца╓ ╖╖ язиком, немов хворого зуба, який н╕коли не полишить свою схованку в гумовому саркофаз╕, не гр╕╓ зубна фея сво╖м сп╕тн╕лим т╕лом в маршрутц╕, не з╕гр╕ва╓ думкою про холодне морозиво гланд╕в. 'Давай робити так╕ багети, там вс╕ ╖х ╖дять, просто розр╕зають на дв╕ частини впродовж ╕ кладуть туди який-небудь ял╕вець, зеленого кольору св╕тло св╕тить вноч╕, щоб ти зрозум╕в, що б╕льше нема╓ потреби кудись йти, зелений ял╕вець, г╕ркий, мов скрутне становище нев╕льник╕в Курдистану, пот╕м д╕ставай його закоцюрбленими пальцями з п╕днеб╕ння, з╕шкр╕бай з╕ ст╕нок аорти, нестримн╕ паростки безпл╕дност╕ пород╕лл╕ не передати словами як вона хот╕ла виборсатися з ц╕╓╖ к╕мнати, нашвидкуруч висьорбавши холодну каву, йти навпрошки кр╕зь завален╕ кредитними авт╕вками вузьк╕ тротуари б╕ля хрущовок, н╕коли не вп╕знаючи м╕сцев╕сть, нав╕ть не намагаючись вгадати назву вулиц╕ ╕ номер будинку, однакова цегла, тавро ╕мператорських театр╕в на фасад╕, б╕л╕ кон╕ назавжди застигли несолодкими льодяниками, тягнучи в╕зок з карамеллю, яка так солодко в'язне на зубах, Елл╕ вп╕знала свого сус╕да, який мешка╓ поверхом нижче, бачила на якомусь верн╕саж╕, де подають шампанське в кришталевих бокалах або картонних стаканчиках, не розр╕зняючи смаков╕ якост╕, в╕н обговорював з якоюсь фарбованою брюнеткою перспективи розвитку в╕тчизняного ринку декоративного мистецтва, ось це найдорожча вишивка, бат╕к для сукн╕, валяння ╕грашок комплектом голок, серце не витримало весняно╖ м╕грен╕, вийшла на св╕же пов╕тря, загазоване весняне пов╕тря, нец╕кав╕ кра╓види, казав, що за це можуть дати десь десять тисяч мертвих ╓нот╕в, так╕ жарти поганого смаку, що набили оскомину ще в молодших класах середньо╖ школи, вона була ласа до них, повторювала наче про себе, уважно сл╕дкуючи за реакц╕╓ю оточуючих, в╕дстежуючи щонайменший проблиск зневаги, ось тод╕ вона була повн╕стю задоволена собою, день пройшов немарно, б╕дне дитя у шовков╕й сукн╕ минулого десятир╕ччя, н╕кому не спадало на думку не звертати на не╖ уваги, не п╕дзужувати ще б╕льше цю самовпевнену непевн╕сть, виливала коштовне шампанське у кв╕тник або на голови гостей, як╕ палили б╕ля входу, мало хто здогадувався п╕дняти оч╕ догори, дощ курячо╖ сл╕поти, в Арсен╕я зак╕нчилися слова, якими в╕н зазвичай так вдало принаджував випускниць ф╕лолог╕чних факультет╕в, гладив сп╕тн╕лими долонями гострий л╕коть, наче навмисно перехоплював запитальн╕ погляди, серце не витримувало напруги швидкост╕ св╕тла, економн╕ св╕тлод╕одн╕ лампи, св╕тить, але не гр╕╓. Фарбована брюнетка зрештою допила сво╓ тепле шампанське ╕ в╕д╕йшла кудись в далекий куток, щоб спок╕йно попорсатись в сумочц╕, подал╕ в╕д нец╕кавих погляд╕в, ось яблучний огризок, ось печиво-лежень, п╕дсолоджене печиво 'Мар╕я' до кави з жолуд╕в, кави першого сорту за написами арамейською мовою 'ср╕бний ярлик Спб', вона завжди розтлумачували для себе це скорочення як 'спасиб╕', дяка за таку нетрив╕альну покупку, жорна дол╕ мелють ╕ мелють, ╕ вимелють щось з цього жерла блискавки з╕ппо, блискавична реакц╕я змушу╓ фарбовану брюнетку шукати якого-небудь чолов╕ка, нав╕ть нездару або листоношу, н╕чого поганого про цю профес╕ю, все абсолютно пол╕ткоректно по в╕дношенню до цих верств населення, кого завгодно, коли Арсен╕я записали до дитячо╖ студ╕╖ образотворчого мистецтва, в╕н почав мр╕яти про те, як все життя малюватиме одного й того самого колобка, ╕деальну сферичну форму, незм╕нний штамп для шпалер ╕ вантаж╕вок дальнього сл╕дування, як╕ перекривають п╕дступи до велично╖ буд╕вл╕ супермаркету. 'Ми тут вс╕ з╕йдемо на пси в╕д голоду ╕ спраги', - б╕дкаються потопельники, в глибин╕ душ╕ зневажаючи себе за неспроможн╕сть осягнути висок╕ ╕деали охлократ╕╖, двер╕ супермаркету палають син╕м полум'ям, з каб╕н вантаж╕вок луна╓ милий серцю шансон про маму ╕ тайгу, фарбована брюнетка поверта╓ться з далекого кутка, майже задоволена тим, що побачила в дзеркал╕ заднього спостереження за недбалими власниками пересувних пекарень. Арсен╕й збира╓ться додому.

'Все, що ви бачите в телев╕зор╕, може бути правдою, а може ╕ не бути, тому обирайте вар╕ант, який вам б╕льше подоба╓ться. Або може бути правдою лише наполовину, б╕льшу або меншу. Або вкраплення правди розт╕каються в патоц╕ винах╕дливих жах╕ть, д╕ти завжди боятимуться бабаю, який виходить з темряви, тут жодних вар╕ант╕в - бабай все одно прийде, як його не клич, затягнен╕ пл╕вкою несв╕домого оч╕, застигл╕ з╕ниц╕, зелен╕ пов╕ки, тому що це тв╕й улюблений фломастер, куди так подоба╓ться заливати одеколон 'Тро╖стий', батько, син ╕ одеколон, пахтить х╕м╕╓ю польових трав, я тепер тоб╕ прин╕с не троянду, не ╕рис ╕ не к╕сточки, закопан╕ десь п╕д стелою на честь головного стахановця м╕ста, названого на його честь, викопу╓ к╕сточки, обм╕та╓ пил стол╕ть ╕ перел╕чу╓ ╖х, не вистача╓ яко╖-небудь вилично╖ к╕стки, кому вона могла знадобитись, якомусь поц╕новувачу л╕тератури соцреал╕зму, що пов╕льно перет╕ка╓ в соц-арт, а колобок чомусь завжди кирпато-рожевий, так йому важче заховатись в хвацько скошен╕й трав╕, бабай злизу╓ його з поверхн╕ земл╕ довгим тро╖стим язиком ╕ ретельно перетравлю╓, полюси сходяться в ц╕й батарейц╕, за життя в╕н надто багато про себе уявляв, зм╕нити св╕т ╕ надати йому свою форму, вища осв╕та, ╕потека, сферичний вакуум в д╕╖, з╕ мною таке не може статися, а вони винн╕ сам╕, д╕ти в дитяч╕й студ╕╖ образотворчого мистецтва пручалися, натяки на к╕нець ╕стор╕╖, б╕льше н╕якого ╕сторичного часу, саме тому годинник показував п╕в на шосту, коли б Арсен╕й не п╕дняв погляд в╕д страшно╖ картини колобков'ячого розгрому, д╕ти вередували, та╓мно розч╕сували сво╖ улюблен╕ вереди п╕д гарно випрасуваними футболками ╕з зображенням Дональд-дака, обм╕нювали вкладиш╕ в╕д жуйок 'Турбо' ╕ дивились у в╕кно, мр╕ючи про ще б╕льшу к╕льк╕сть жуйок, в яких може бути той самий вкладиш, розтиражований м╕льйонами екземпляр╕в замр╕яним метранпажем в золотавому кюлот╕, колобок раптом ошк╕рю╓ться в шлунку, враженому спадковою виразкою, ст╕льки перетравлених вир╕зок з╕ схеми 'Корова', ст╕льки недбалих харч╕в, у занедбаному стан╕ св╕домост╕ викочу╓ться з╕ сферичного вакууму т╕ла, стор╕нка за стор╕нкою горта╓ його, обгортка в╕д шоколаду 'Оленка' смаку╓ не г╕рше за шоколад, йому об╕цяли шокову терап╕ю все його закоротке для розум╕ння таких терм╕н╕в життя, розжовували кожну л╕теру особисто, Оленка з автоматом у правиц╕ копирсалась в териконах манно╖ каш╕ л╕вою рукою, малюючи свою в╕чну мандалу проти часово╖ стр╕лки, намагаючись побачити малюнок, що ма╓ проступити кр╕зь звичний трунок в'язких грудок, розтира╓ ╖х алюм╕н╕╓вою ложкою на ст╕нках, вони напружуються ╕ виринають знову, ╕стерична ╖ст╕вн╕сть, виправлена постава, ск╕льки б не цитувала вона на пам'ять Бальмонта, згадувала лише його сестру-сан╕тарку п╕д час в╕йни в Шу╖, а не будемо як сонце в булем╕╖. Невдалий бунт дитинства - вилити манну кашу з в╕кна, на ось того статечного дядечку в пижиков╕й шапц╕ непоживно╖ ╕стоти натрапивши, зробивши вигляд, що саме в цьому була мета, двер╕ супермаркету палають, ялинков╕ прикраси з пластику вибухають розма╖ттям кольор╕в, вона з╕брала вс╕ бонусн╕ бали ╕ звела ╖х до нуля, знульована красуня на паперових грошах минулих час╕в, де тогор╕чний сн╕г на остров╕ Того, вс╕ прострочен╕ продукти роз╕брали по дом╕вкам, не дивлячись на перш╕ цифри штрих-коду, заховали гречку не╜речн╕ господар╕ у погребальних шафах, витягли панаф╕дн╕ грош╕ з роздробленого т╕ла керам╕чно╖ свин╕, сувен╕р ╕з села Кибинц╕ - казали вони, ще там продаються так╕ ц╕кав╕ в╕тальн╕ лист╕вки з днем народження та з╕ вс╕ма ╕ншими святами, н╕куди не под╕тися в╕д цього в╕чного свята. Тонули в безкоштовному салат╕ ол╕в'╓ - сво╖ фронтов╕ дв╕ст╕ грам╕в, як╕ просто так н╕кому не в╕ддаси, як╕ треба вибороти в бою, безкоштовн╕ млинц╕ та свитки, холодець ╕ зернята, лускати заборонено, ось ц╕ вандали - скажуть сус╕ди, ╕ вкажуть на них суворо, покарання вже близько, тицьнула пальцем майже навмання в якусь клав╕шу, з'явився напис нев╕домою мовою, знову хочуть щось продати або запросити на сем╕нар з продаж╕в, просування твого спадку - так, ви отримали спадок в╕д нев╕домого родича в Нов╕й Зеланд╕╖, або виграли м╕льйон талер╕в у лотерею, вишл╕ть номер сво╓╖ картки, ╕ все буде добре. Неможливо не в╕рити, що все буде добре, ╕накше нав╕що в╕дкривати оч╕ за будильником кожного ранку, не робити ранкову г╕мнастику ╕ не слухати ранкове шоу на хвил╕ коротко╖ частоти, де ведуч╕ жартують в репетливому стил╕ сво╖ дурнуват╕ жарти, наче н╕коли за життя не сплять ╕ не закохуються, проте землю приватизували рептило╖ди, кава подорожчала понад ус╕ляку м╕ру, неминучий хепп╕-енд наближа╓ться, як планета Нуб╕ру. Н╕коли не дивиться Елл╕ телев╕зор, не вмика╓ св╕тло в к╕мнат╕, не чита╓ жодн╕ газети, вдивля╓ться мовчки у мигот╕ння мон╕тору, наче там ма╓ з'явитись важливе пов╕домлення, яке н╕коли не буде оприлюднене. 'Давай знайомитись, розкажи про себе', - миготить фейсбук, це вже не просто 'про що ви зараз дума╓те', Елл╕ завжди важко в╕дпов╕сти на це запитання, тому що зазвичай вона не дума╓ н╕ про що, просто спостер╕га╓ ╕ запам'ятову╓, робить нотатки на манжетах пам'ят╕, як╕ колись будуть знайден╕ кимось в провалл╕ дерматинового дивану минулого стор╕ччя, вже н╕кому не зрозум╕ла ╕деограф╕ка, яка годиться лише у п╕ч. Елл╕ роз╕гру╓ в уяв╕ багатопланове п╕чне д╕йство для к╕лькох персонаж╕в, коли це справжн╓ кохання, нав╕що перел╕чувати персонаж╕в по головах, особа автора тяж╕╓ до озвучення неслушних думок, розплавлена плоть капа╓ на п╕длогу з в╕нчального в╕нця ╕ свинцево╖ ложки, вистрелив соб╕ у сам╕с╕ньке т╕м'я, розтопивши дв╕ ср╕бн╕ с╕льниц╕, уявля╓те, в цьому сел╕ так давно не бачили вамп╕р╕в, не гострили осинов╕ голкопод╕бн╕ к╕лки, уява працювала лише в напрямку спрощення, вил╕зла з печ╕ така помолод╕ла та оновлена, ще довго дивилась в слюдяне в╕конце, чекала, коли в╕н нарешт╕ повернеться з в╕йни. В╕йна вамп╕р╕в набирала оборот╕в, були залучен╕ вже й навколишн╕ села, вона дос╕ не знала, на чию сторону пристати, новини з фронт╕в приспали пильн╕сть, так╕ однаково фантастичн╕ в сво╓му на╖вному викривленн╕ д╕йсност╕, те саме можна було побачити, просто вийшовши на ганок одноповерхового будинку без стр╕хи, скуйовджено╖ до ступеню невп╕знання багатьма покол╕ннями лелек, чекати, коли в скроню прилетить яка-небудь знав╕сн╕ла куля, з-п╕д нав╕су дивитись на сонце кр╕зь закопчену флюорограф╕ю, ось там якесь затемнення в л╕вому верхньому кутку, див. на зворот╕. Але таких див не бува╓, комарин╕ укуси кулькових ручок не додають в╕ри у вищу справедлив╕сть, наче те, що тебе не вбива╓, все одно з рештою вбива╓, ск╕льки б ти не намагався вислизнути з меж ц╕╓╖ розм╕тки, лежить посеред дороги обличчям догори, сп╕дниця трохи вище кол╕на, коротшу вже не дозволя╓ в╕к, а довша суперечить сучасн╕й мод╕, застигла десь посередин╕, немов муха у винному янтарному цвинтар╕, в оточенн╕ стовпчик╕в, як╕ неможливо оминути, лежить нерухомо, наче кв╕тка з паперовими пелюстками, пророста╓ в асфальт, п╕д яким буяють канал╕зац╕йн╕ стоки. Вамп╕ри зливають туди погану кров, яка н╕коли вже не перетвориться на вино, не викличе почуття провини у пиятик, як╕ стоять навкол╕шки б╕ля вологого в╕д вран╕шньо╖ роси т╕ла, ось ╖╖ ╕м'я, мабуть що псевдо - В╕олетта, ф╕алка Монмартру. Натягнула сорочку на сам╕с╕ньк╕ вуха, щоб н╕хто не пом╕тив ╖╖ сорому, гастроном╕чн╕ вподобання не вир╕зняються екзотичн╕стю, звичайн╕с╕нька яка-небудь перлова кашиця ╕ банош, вона дума╓, що банош - це в╕д слова 'банка', хоча необх╕дно вживати слово 'сло╖к', хто б що про це не подумав. Сло╖ста структура асфальту вр╕залася в з╕ницю назавжди в╕дкритого ока, яке начитан╕ спец╕ал╕сти зазвичай вир╕зають, тому що по в╕дбиткам можна вп╕знати руку майстра ╕ так дал╕, але н╕хто н╕коли не бачив того 'дал╕', лише насл╕дки - д╕рка на весь п╕шох╕дний перех╕д, з д╕рки б'╓ зм╕шана з реагентом кров. П╕шоходи навчен╕ не реагувати, км╕тливо оминають незручне м╕сце, знову цей теплопров╕д, чого т╕льки не вчили в школ╕ про теплопров╕дн╕сть, з горла лл╓ться якась незрозум╕ла р╕дина, наче м╕кстура в╕д г╕рчичного кашлю, нав╕ть якщо в╕ра твоя буде розм╕ром з г╕рчичне зернятко, проросте вона кр╕зь асфальт, насичена кров'ю ╕ дюшесом. 'Давай знайомитись, розкажи трохи про себе', - говорить чимось знайомий голос п╕д обгорткою з квадратами конструктив╕ст╕в, н╕яких заборонених огр╕х╕в, про як╕ соромно згадати в блоз╕, наче б╕льше нема╓ чим пишатися перед собою, ось ск╕льки встиг за к╕лька стор╕нок, п╕сля знайомства не в╕дбува╓ться н╕чого, вона так старанно вибудовувала ╕нтригу, репл╕ки - хто що кому ╕ коли, чотири ╓дност╕ квадрату, афроамериканц╕ на кав╕ в чорн╕й печер╕, жодних в╕дбитк╕в зображень ззовн╕, а в╕н просто мовчить ╕ дивиться кр╕зь не╖, наче все закреслено ще до початку, початку початк╕в, якому нема╓ к╕нця. У калебас╕ плеска╓ться холодний мате, як╕сь недопитки, як╕, мабуть, ще можна роз╕гр╕ти, розвести агрусовим варенням, завжди так робила бабуся з╕ сво╖м калебасом, натом╕сть Елл╕ прокида╓ться ╕ згаду╓, що вже четверта година ранку, а вона ще дос╕ не зм╕нила фото на робочому стол╕, в╕дфотошоплене фото селища, розрит╕ воронки, з яких пару╓ дим, в це креслення заповзла якась помилка, заповзят╕ комсомольц╕ двадцятих створювали нов╕ слова за допомогою скорочень, скоротили все, що т╕льки було можна, невдал╕ спроби зрощень, кентавр╕в без голови та к╕нц╕вок, ╕деальна людина майбутнього, ╖здець без карти, п╕д з╕ккуратом з ленд-л╕з╕вського лего лежали глинян╕ колоси-вожд╕, ╕нод╕ солодко поз╕хаючи, та перевертались на ╕нший б╕к, перемовлялись м╕ж собою за допомогою вигаданих сл╕в всесв╕тньо╖ мови майбутнього, яка мала сприяти справ╕ миру, але яку давно вже н╕хто не розум╕в. До нестями хот╕лося розбити кубло з кубик╕в, вистромити руку назовн╕ та п╕дманити когось покручем пальцю, наречена Франк╕ в б╕л╕й фат╕ з флердоранжем у б╕лому кабр╕олет╕ нав╕ки застигла на фото - набережна, пальми, Гагри, фотограф залишив ╖╖ нерозважливо на двадцять хвилин стовбичити стовпцем термометру п╕д Фермоп╕лами, випаровувати фе╓ричн╕ феромони, згадувати колишн╓ п╕дземне життя. Засмага сходить ╕з задуб╕ло╖ шк╕ри надто пов╕льно, шматками набивного ситцю ╕ сил╕кону, кв╕тчаст╕ в╕зерунки на зап'ястку, зм╕йка куса╓ свого розпаш╕лого хвоста, холоднокровн╕ плазуни ╕ ящери палеозою, м╕сто, ятрань. Вс╕ ц╕ перев╕дн╕ малюночки, тому що Елл╕ полюбля╓ фем╕н╕тиви, н╕чого не варт╕ сам╕ по соб╕, ╕ нав╕ть вс╕ разом не справляють враження на того, хто вол╕в би скласти про них виважену думку, варт╕сть яко╖ також наближу╓ться до нуля, г╕рськ╕ пейзаж╕ Пейзажно╖ але╖, г╕рка кава, останн╕й пакетик доведеться ще розчинити, б╕льше н╕коли не буде кашлю й нежит╕, нерозб╕рливих зв'язк╕в, як╕ перетворюються на з╕в'ялу пневмон╕ю ще до настання наступного ранку, коли знову будить набридла мелод╕я ╕з сер╕алу про друз╕в та хлопц╕в ╕з сус╕днього двору, кому т╕льки потр╕бн╕ вс╕ ц╕ сер╕али на пташин╕й мов╕ вод╕я-сум╕сника такс╕, як це ви не зна╓те, куди ╖хати, ви що, там не живете, чи що, у когось ╓ нав╕гатор в телефон╕, ну добре, зараз у кого-небудь запитаю, наступний поворот нал╕во, а пот╕м прямо, ╕ так дал╕. Курортн╕ романи мають зак╕нчуватись у день виселення з готелю, коли посп╕хом збира╓ш розкидан╕ реч╕, щоб встигнути на автобуса, який в╕двезе тебе на вокзал, ще можна обм╕нятися фотограф╕ями з в╕дпочинку ╕ вв╕чливими спогадами, але н╕чого б╕льше, н╕яких в╕нчальних св╕чок ╕ пелюшок попелюшки, все буде т╕льки г╕рше й г╕рше, поки не стане зовс╕м г╕рко, коли вже не повернутися в точку А, щоб почати все спочатку, натом╕сть Елл╕ розбива╓ головою лобове скло ╕ летить на дорогу, поряд гальму╓ неосяжна для бокового зору машина, трохи зачепивши ╖╖ присипану сн╕гом зач╕ску, трохи, але не занадто, т╕льки не оглядайся, говорить володар п╕дземних к╕оск╕в ╕з сувен╕рами та колготами з начосом, т╕льки не оглядайся, ╕ вона завжди буде з тобою, треба лише в╕рити, бо в╕ра руха╓ гори ╕ стовпчик термометру, температура нестримно пада╓, шарики ртут╕ блищать на не пристосованому для ╕нтимних подробиць штучному св╕тл╕, вс╕ вени назовн╕, все груб╕ нитки для цигансько╖ голки, настирлива мелод╕я з в╕кна на першому поверс╕, в будинку пов╕шеного не говорять про нов╕ штори, вона раху╓ зач╕пки на г╕пюр╕, ╖х мало б бути значно б╕льше, колиска гойда╓ться над морем ╕ пада╓ в море, забетоноване до самого дна, Арсен╕й розум╕╓, що ма╓ ╖╖ малювати весь останок життя, його життя чи ╖╖, скида╓ться на те, що це нав╕ть принесе комусь усп╕х в особистому житт╕, розтиражований на лист╕вках з брунатними кв╕тами ╕ двома обручками у форм╕ дикобразу, пташки-нерозлучники в будинку ре╓страц╕╖ смертей та розлучень з душею, ск╕льки б вона не бгалася вгору, кам╕ння котиться донизу, шарики ртутно╖ кров╕ залишають незрозум╕лий присмак на язиц╕.

Елл╕ та Арсен╕й пере╖хали в його квартиру-студ╕ю поверхом нижче за ╖╖ крамницю ревнощ╕в до древн╕х чеснот з реп'яхами ╕ пазурами кажан╕в у скляних сло╖ках сло╖сто╖ п╕тьми, Елл╕ розклала на диван╕ свою чорну б╕лизну, чорн╕ панчохи та чорн╕ браслети, а пот╕м запалила с╕рника, в╕дтепер лише яскрав╕ романтичн╕ кольори, довжина рукава три чверт╕, н╕яко╖ геопол╕тики у в╕дносинах з╕ св╕том, лише природне св╕тло сонячних зайчик╕в на п╕длоз╕, в Грец╕╖ знову ╓ все, знову сп╕вають житт╓дайних п╕сень п╕вденн╕ слов'яни. Под╕л - це нижня частина сп╕дниц╕, як поясню╓ в╕дпов╕дна стаття в 'Бурд╕', викр╕йки висять нав╕ть на стел╕, вона п╕дбира╓ться до них, як людина-павук з однойменно╖ франшизи, щоб розглед╕ти позначки на етикетках, нос╕╖ в╕дпов╕дних етикеток стоять у чергах, годують голуб╕в, з яких, як говорять, виходить непоганий наваристий бульйон, зневажають владу ╕ разом шукають вих╕д ╕з затягнуто╖ струмком навколо г╕поталамусу кризи, яка н╕коли не починалась ╕ н╕коли не зак╕нчу╓ться, життя майже ц╕каве, принаймн╕, сповнене особливого зм╕сту, коли перегорнеш останню стор╕нку, в╕н одразу кида╓ться в око, Арсен╕ю не подоба╓ться, як куховарить Елл╕, фабрика-кухня готових страв, непридатних для вживання в умовах, наближених до життя, мала вже давно в╕дкритися на першому поверс╕, там розучують гамми ╕ розкручують старовинн╕ телефони, щоб зрозум╕ти та╓мницю буття, яку колись закодував Тесла, тесл╕ вирубують древн╕ л╕си ╕ роблять з них табуретки, з яких вправн╕ кравчин╕ варять табуретовку ╕ пригощають цьогор╕чних випускник╕в. Табуретовка мало кому до смаку, але пити ╖╖ - запов╕дана прад╕дами традиц╕я, в╕д дотримання яко╖ неможливо ухилитися, найб╕льш╕ в╕дчайдухи п╕сля цього йдуть купатися у водоканал╕, насиченому ст╕чними водами ╕ портвейном найвищого штибу, д╕вчата лоскотно курличуть, як зигзиц╕, розр╕внюють б╕ле полотно клейонки на вигор╕л╕й трав╕, виставлять скоромн╕ на╖дки ╕ вмикають рад╕олу на повний голос, м╕льйон троянд ╕ лаванда в саше, це так╕ подушечки для голок, вс╕ подушечки на пальцях сколот╕ цими голками, ялинкове нас╕ння в палас╕, мало хто пот╕м вирина╓ з╕ ст╕чних вод, л╕то у самому розпал╕, сумувати досить, наче дос╕ життя трива╓ в╕чно ╕ в╕чн╕сть десь, д╕ста╓ карти, чому саме ворожити, можна ╕ не ворожити у п╕сний день, ╓ багато ╕нших ╕гор, про що пишуть у в╕дривному календар╕, пуста пляшка з п╕д-лимонаду смак дитинства котиться туди, де мала бути ти, це саме тво╓ м╕сце, зараз пусте, спустошеною рукою стомлено трима╓ слухавку, життя трива╓, доки вистача╓ терп╕ння вислуховувати маячню з╕знань, об╕цянки про в╕чн╕сть ╕ нестерпн╕сть аскорб╕ново╖ кислоти суму, але вона все р╕вно хот╕ла ворожити, яка б не випала карта - пов╕шений донизу головою або потопельник з крабами в рот╕, риються клешнею, перераховують наявн╕сть коронок на в╕с╕мках, зачудовано вдивлятися в щось сво╓, невидиме для ╕нших, п╕д прозорою водою шар йоду та зеленки, зелен╕ д╕ви мор╕в не ходять по земл╕, кров сочиться з кожно╖ пори, саме так ╕ пишуться поган╕ романи, слово тягне за собою наступне, поки вс╕ вони не скотяться зрештою донизу, нанизан╕ на один шампур, вона так завбачливо розкрива╓ солон╕ в╕д маринаду вуста, п╕гулка-╖хт╕с, яку н╕як не прийняти внутр╕шньо, ст╕ка╓ терм╕н придатност╕, через п'ять рок╕в на не╖ н╕хто нав╕ть ╕ не погляне, кому вона тод╕ потр╕бна в цьому м╕ст╕, де на одного чолов╕ка десять д╕вчат, хто вигадав ц╕ лихов╕сн╕ маленьк╕ м╕ста - магазин зачиня╓ться о дев'ят╕й, активне життя зак╕нчу╓ться в тридцять, лежи ще тридцять три роки на сво╖й печ╕ та дивись кул╕нарн╕ шоу, ось вони приготували мурену, вона так жад╕бно-жал╕сно дивилась на ведучого, наче благала, щоб ╖╖ в╕дпустили в цей д╕рявий водопров╕д з низькою пропускною здатн╕стю, протиснути сво╖ роздобр╕л╕ т╕лесн╕ вила в розетку, сочиться соусом тартар та п╕дливою, н╕хто не розум╕╓ ╖╖ мови жест╕в, жорсток╕ ведуч╕ виставляють конкурсанту низьк╕ бали, нав╕що було жертвувати собою тод╕ ж бо, зовс╕м нев╕домо, нав╕ть не смаку╓ ╕ зовн╕шн╕й вигляд бридкий, викида╓ на п╕длогу котячим кормом, к╕стяк згина╓ться п╕д вилкою. Досить було б зробити деяке зусилля ╕ натиснути кнопку 'викл' на пульт╕, не коп╕ювати звички невдах з в╕дпов╕дних перел╕к╕в, коп╕ювати лише звички людей, як╕ досягли в житт╕ всього, чого могли забажати, зважаючи на ситуац╕ю в кра╖н╕ та св╕т╕, готувати на сн╕данок легк╕ страви з тим самим соусом тартар, вмочувати шматочки гр╕нок, як це люблять зображувати модн╕ фуд-фотографи, ╕ все станеться саме собою, а можливо - станеться щось ╕нше, тому що це не ма╓ жодного значення, фотографи усюди, тицяють ╖й в саме обличчя сво╖ об'╓ктиви, пот╕м вигадуватимуть винах╕длив╕ п╕дписи п╕д в╕д╕браними б╕льд-редактором фотограф╕ями, або вигадуватиме хтось ╕нший, хто займа╓ться цим профес╕йно, спокуслива б╕лявка в модн╕й сукн╕ та дорогих окулярах сидить на п╕длоз╕, знявши туфл╕, на коврику для занять йогою, ловить настр╕й свого наступного роману, треба говорити не 'останнього', а 'крайнього', ще краще - 'нового', саме це фото прикрасить обкладинку книги поруч з в╕дгуками в╕домих колег по цеху, як╕ не прочитали жодно╖ стор╕нки, тому з чистою душею можуть вихваляти новий тв╕р як завгодно, вона мешка╓ у зам╕ському будинку майже в л╕с╕, в м╕ст╕ ╖здить лише на велосипед╕ або на метро, якщо зап╕зню╓ться на зустр╕ч за вран╕шньою кавою, але в метро надто багато негативно╖ енерг╕╖, що змушу╓ ╖╖ зачиняти чакри ╕ ховати начиння мозку п╕д окулярами, так вона вигляда╓ дещо старшою, не надто, але достатньо для того, щоб не скидатися на ученицю молодших клас╕в, читанка ╕ свято букваря, яке завжди з тобою, зажди, не йди так швидко, над чим ви зараз працю╓те, як╕ у вас плани на майбутн╓, вилити аквар╕ум з рибками гупп╕, завести нових рибок гупп╕, можна нав╕ть п╕тона, для симетр╕╖ будь-яка живн╕сть згодиться, шарудить на п╕длоз╕ хтось, ╕ в стакан╕ з колодязною водою хтось шарудить, якщо можна сказати, що хтось шарудить у вод╕, справжн╕ юн╕ натурал╕сти вта╓мничен╕ в життя тварин, але вона не з ц╕╓╖ когорти, просто любить все строкате ╕ слизьке, мов шк╕ра дорого╖ торбинки, з яко╖ на читач╕в-прозел╕т╕в випадають р╕зн╕ дива, жили тод╕ в Тушин╕, не знаю, чому вона вир╕шила повернутися до мене, повернулась ╕ почала вигулювати мене, як кишенькове цуценя, але я не захот╕в, щоб вона поверталася, тому вона по╖хала в Туреччину ╕ вийшла зам╕ж за турка, ╕ у них, мабуть, вже семеро д╕тей, що поробиш, коли вона дзвонила мен╕ на роботу ╕ питала: 'Тоб╕ з яким смаком подобаються, полуниця чи персик?', я в╕дпов╕дав, що яка мен╕ р╕зниця, ж не буду ╖х куштувати на смак, ╕ пот╕м зовс╕м н╕чого не в╕дчував, отже смак не ма╓ значення, ╕ нав╕що вона тод╕ повернулася, старший брат був в╕домим оперним сп╕ваком, двадцять ножових ╕ кров скр╕зь, нема чого приводити нев╕домо кого з вулиц╕ додому, ╖х так ╕ не знайшли, ми пот╕м розбирали його арх╕в, опов╕дання про те, як вона в колисц╕ сучить н╕жками ╕ агука╓, дуже мил╕ опов╕дання, як╕ н╕де не надруку╓ш, тому що це н╕кому окр╕м нас не ц╕каво, сп╕вав би сво╖ ар╕╖ мовчки, лаштунки ╕ вбрання у стил╕ п╕дроблено╖ високо╖ моди, казав, що с╕мох побивахом, ╕ вс╕ в╕рили, тому що життя насл╕ду╓ мистецтво, а не навпаки. Ходив з нею спустошеними ядерним вибухом з нового квесту вулицями ╕ згадував, як ц╕ вулиц╕ називались ран╕ше в кличному в╕дм╕нку, або вигадував ╕нш╕ назви, схож╕ на справжн╕, вона так см╕ялася, наче житиме в╕чно ╕ ця кватирка легень н╕коли не зак╕нчиться, т╕льки крапки п╕сля л╕тери л, хот╕ла кататися на чортовому колес╕ та ╖сти фалафель, ╕ все збувалося саме так, як було заплановано, ╕ серце не калатало у сам╕с╕ньк╕й скрон╕. 'Ми б╕льше н╕коли не побачимось, так?' - питав я, не спод╕ваючись отримати правдиву в╕дпов╕дь, ╕ вона луною в╕дпов╕дала так, н╕ на мить не замислюючись над запитанням, справд╕ нав╕ть не слухала мене, думаючи про сво╓, догори дригом з цього чортового колеса лет╕ли ляльки в робронах а-ля Мар╕я-Антуанета, ╓нотовидн╕ собачата ╕ м╕ль з ус╕х тво╖х манто, ми б╕льше н╕коли не побачимось, нав╕ть якщо це ╕ станеться, чортове колесо вже зробило св╕й наступний оберт, огортання шоколадними водоростями в спа-салонах, реклама подорож╕ в ╤нд╕ю, скн╕ння в ашрам╕. Завжди любила ультра-коротк╕ частоти, слухати про подорож╕ на Байкал ╕ в Дюссельдорф, саме туди, де тебе зовс╕м н╕хто не чека╓, купувати магн╕тики ╕з зображеннями корюшки, хоча н╕, корюшка - це саме в Спб, я йшов до когось у гост╕, до мене п╕д╕йшли дво╓ ╕ сказали: 'Ми хочемо зробити вам подарунок, у нас ╓ така чорна книга, давайте поговоримо з вами про Бога', я схопив чорну книгу ╕ вт╕к, але пот╕м забув ╖╖ в гостях, дуже багато випили тод╕, а у вас був такий зошит, чорний-чорний зошит, в якому вс╕ учн╕ класу мали записувати, хто як поводився, хто б╕гав на уроц╕ ╕ галасував? Ми пильно дивились навколо, щоб не пропустити жоден прояв погано╖ повед╕нки, а пот╕м зв╕тували перед класом, а пот╕м наклеювали фото член╕в Пол╕тбюро на лопати ╕ йшли на демонстрац╕ю, п╕онери-геро╖ негеро╖чно╖ доби деф╕циту, н╕чого дивного, що вона втекла, Елл╕ дума╓, що в Дюссельдорф╕, можливо, ос╕нь.

Написання роману не вимага╓ фантаз╕╖ - п╕шов туди, по╖хав сюди, сказав те, подумав це, складносурядн╕ речення, д╕╓прикметников╕ звороти, вона чека╓ на нього б╕ля вор╕т, як╕ н╕коли не зачиняються повн╕стю, син╕ ворота з намальованими на них лебедями, пара лебед╕в, дивляться один на одного в оточенн╕ б╕лих л╕лей, завжди це було схоже на болото, ╕грашка на золотав╕й шкатулц╕ з музичним супроводом, тато-тато, а зв╕дки там ця музика береться, там ╓ така величезна печера, в як╕й сидить Деладь╓ ╕ гра╓ в карти на вибування, а цирульник п╕дстрига╓ його тупими ножицями, ╕ чорний зв╕р, схожий на к╕шку, чату╓ на нього у чат╕ вноч╕, н╕чого не поробиш, це геопол╕тика, знову пороблено, раху╓ синц╕ на руках, ну надто сильно схопив, коли треба було йти у справах, це кохання, у л╕с╕ живе д╕вча - Дюймовочка у ластовинн╕ обличчя, крих╕тка в прозор╕й сукенц╕ з грубого сукна, н╕хто в клас╕ не зверта╓ на не╖ уваги, вчиться не добре ╕ не погано - якось н╕як, ╕ сама по соб╕ н╕яков╕╓ в оточенн╕ незнайомих предмет╕в та ╕нтер'╓р╕в, л╕сов╕ зв╕р╕ приносять ╖й банки згущеного молока з в╕дм╕тинами в╕д пазур╕в, як╕ нема╓ куди заховати, л╕сов╕ птахи сп╕вають ╖й п╕сн╕ на нев╕дом╕й мов╕, на свята мандарини ╕ цукерки, лише на особлив╕ свята, коли по телев╕зору весь веч╕р демонструють концерт патр╕отичних виконавц╕в - нерухом╕ ф╕гури на екран╕, на телев╕зор╕ висить пожовт╕ла серветка макраме ╕ сто╖ть який-небудь слоник або риба-╖хт╕с, яку можна використовувати в якост╕ граф╕ну для лимонаду, хоча розумн╕ люди вважають, що туди краще наливати к╕нський коньяк, тут важко сперечатися, вона п╕шла туди, пот╕м повернулася, могла б ╕ не повертатися - в з╕рочц╕ н╕хто б не пом╕тив ╖╖ в╕дсутност╕, гегемон-труд╕вник в╕дпочивав п╕сля тяжкого трудового в╕дпочинку на виробництв╕, скривавлен╕ обрубки пальц╕в стирчали з динамо-машини, чорний-чорний зошит вже йде по тебе, якщо уявити справжню романтичну геро╖ню, яка готу╓ смачн╕ та поживн╕ страви не з нап╕вфабрикат╕в, одяг вс╕х член╕в родини завжди чистий ╕ випрасуваний, праска н╕коли не коротить ╕ не прик╕па╓ до г╕пюрових блузок з великим бантом спереду, ╕ молоко н╕коли не прик╕па╓ до л╕нолеуму, ╕ серце н╕коли не прик╕па╓ до нестями, дивиться 'Голубий вогник' ╕ чита╓ журнал для молод╕ 'Вогник', вона так дума╓, що для молод╕, тому що для кого ж ╕ще, все т╕льки попереду, позаду нема╓ н╕чого, окр╕м ру╖н, ╕ вона рад╕╓ руйнац╕╖ рад╕╓м, в╕та╓ ╖╖, уявляючи прийдешн╕х гунн╕в у ГУМ╕, де н╕коли н╕кому не вистача╓ блузки потр╕бного розм╕ру ╕ треба брати те, що дають, або йти прогулюватися без н╕чого по Садовому к╕льцю, де нема╓ жодних сад╕в, заборонена л╕тература б╕льше не приносить радост╕, знати, ск╕льки м╕льйон╕в людей не вижили для того, щоб ти могла йти по Садовому к╕льцю навспак, не розум╕ючи топограф╕╖, н╕хто не вижив - лише яблука з колгоспного саду, нестигл╕ та несолодк╕, з╕ сл╕дами ГМО на ст╕нках шлунку, простягати руки до нев╕домих д╕тей, як╕ бавляться глиняною к╕сткою, марудна справа порозум╕ння не залиша╓ часу для тимчасового ╓днання самотност╕ в кафе 'Жан-Жак', як вона д╕йшла сюди без карти, нав╕ть нема╓ де заблукати, щоб написати роман, не обов'язково знатися на топограф╕╖ - достатньо просто уявити вс╕ ц╕ колектори ╕ провалля, в яких шарудить сво╖ми паперами аукц╕он╕ст, хто запропону╓ б╕льше, н╕хто не хоче н╕чого пропонувати, пропозиц╕я, в╕д яко╖ неможливо в╕дмовитись ╕ на яку неможливо пристати, масн╕ плями в╕дбитк╕в пальц╕в на цупкому папер╕, вона ╖х б╕льше не вп╕зна╓, перел╕чу╓ вс╕ ц╕ звивини ╕ звиви, немов Арахна плете сво╓ макраме, яке можна постелити на телев╕зора, переключати два канали ╕ржавими пасатижами, приспати пильн╕сть думок, за в╕кном с╕ра пилюка ду╓ в обличчя - с╕рокко або самум, не захот╕в б╕льше бути поетом, п╕шов на в╕йну з берберами торгувати квитками на прим╕ськ╕ електрички, як╕ не користувалися попитом серед м╕сцевого населення, не вистача╓ пов╕тря, продають пир╕жки з переквашеною капустою, вс╕ ц╕ прим╕ськ╕ електрички, як╕ рухаються в н╕куди, ╕ з рад╕оприймача луна╓ реклама 'Весною у мене таке нестримне тяж╕ння', ╕ нев╕домо, яка сила тяж╕ння д╕╓ на тебе, що ти залиша╓шся на цьому дерев'яному сид╕нн╕ на трьох незнайомих ос╕б, б╕льше не хот╕в бути поетом, вивчив берберську мову, щоб написати роман, треба розслабитись ╕ отримувати задоволення, як вчать на курсах пробудження ж╕ночност╕, ╕накше як тв╕й чолов╕к зрозум╕╓, що ти ж╕нка, пришита на сувору нитку, прострочена наскр╕зь плоть тяж╕╓ до ╕ншо╖ т╕льки за ╕нерц╕╓ю, тел╕па╓ться пот╕м набридливим бонусом, який шкода викинути по дороз╕, тому що нав╕щось же тоб╕ подарували його в красивому пакетику ╕з зображенням ведмедика Тедд╕, який трима╓ в пазурист╕й лап╕ пов╕тряну кульку, ще був такий конкурс - б╕гати залою ╕ робити так, щоб якого б╕льше пов╕тряних кульок вибухнуло гел╕╓м, пот╕м такий см╕шний голос був у нього п╕сля вс╕х цих вибух╕в, не м╕г дивитися на погано прожарений б╕фштекс, б╕дне зайчатко, зайчатко вбивають на початку, пот╕м йшов за лаштунки ╕ з╖дав вс╕ бутерброди, поки мисливець з╕ сво╖м дробовиком залицявся до д╕вчат в народних строях, кожного дня як не День медика, то День бухгалтера, кожен учасник хору отриму╓ сто гривень, так ╕ ╖здять по бездор╕жжю, нема╓ коли л╕кувати сво╓ юнацьке акне, хоча скоро пенс╕йний в╕к, в╕к в╕кувати б╕ля патефону 'Хвил╕ Амуру', нестача кальц╕ю, хвор╕ ясна, н╕хто не попереджав, чим зак╕нчу╓ться будь-яке кохання, повертався нав╕щось о шост╕й ранку ╕ нав╕ть н╕чого не вигадував, тому що життя не схоже на роман, ╕ в╕н вс╕╓ю сво╓ю повед╕нкою лише п╕дкреслював цю несхож╕сть, думала, що продати рукопис ╕ стати в╕льною в╕д сили тяж╕ння на дек╕лька дн╕в, набирати слова у ворд╕, доки вони не зак╕нчаться назавжди, жодного питомого слова не залишиться на п╕дкладц╕ св╕домост╕, не намагалася його розпитати, де в╕н був ╕ що бачив, за тридев'ять земель ╕ за три моря не спов╕дувався ╖й в сво╖х помилках, колишн╕ ж╕нки не пишуть листи, просто переривають листування, нав╕ть за тридесять земель не п╕шла б за ним, кожна наступна ж╕нка залишала сл╕д самотност╕ на його смагляст╕й в╕д народження шк╕р╕, нав╕ть дивно, як можна бути таким смаглявим, якщо ти народився в Сиб╕ру, де зима в╕с╕м м╕сяц╕в на р╕к ╕ л╕то радше схоже на зиму, ╕ в сус╕дньому супермаркет╕ продають пил ╕ порох, ╕ поп╕л для поп╕льниць, все, що тоб╕ заманеться для ╕стотного життя, дах св╕ту розкрива╓ться над тобою ╕ видно пр╕звища вс╕х редактор╕в, ╕ ти дума╓ш, що як╕сь не надто здатн╕ вони до редагування, письменника Х запросили в НКВД, в╕н так хвилювався ╕ був певний того, що б╕льше не повернеться до Клари, але там у нього запитали, як в╕н робить ц╕ фокуси з кульками, як╕ в╕н д╕ста╓ з носа перед д╕тлахами, як╕ так рад╕ють цим кумедним фокусам, хоча у в╕льний в╕д демонстрац╕╖ фокус╕в час в╕н ненавидить д╕тей, а д╕ти см╕ються над ним ╕ кидають в нього кам╕ння, отже це майже паритет, кульки ╕ кам╕ння, письменник Х д╕став кульку з кишен╕ ╕ поклав на ст╕л, кульку з чорного гран╕ту, чорний-чорний зошит вже наближа╓ться до тебе, купив шк╕ряну куртку на Шанхайц╕, там весь час р╕зали гаманц╕, але шк╕ряну куртку все-таки купив, а пот╕м побили ╕ куртку в╕дняли, ╕ нав╕ть шапку в╕дняли, ╕ крови капала з╕ скрон╕, ╕ око заплило, так дуже просто залишитись без ока, а ще ╓ така р╕чка, у воду яко╖ ти заходиш мертвим, а поверта╓шся з не╖ вже на певному ступен╕ в╕дсторонення, люди не пам'ятають тво╓ ╕м'я, переш╕птуються за спиною, мало що не кидають в спину кам╕ння, ╕ Мишачий король кублиться п╕д шафою, невситимий король цукрових скелетик╕в на ялинц╕ радо в╕дгриз би тоб╕ руку, якби ти простяг ╖╖ для прив╕тання, пот╕м все-таки ем╕грували до ╤тал╕╖, мила кахель ╕з зображенням д╕вчини з янгольським обличчям, потрапила туди в картонн╕й коробц╕ через кордон, нав╕ть в╕вчарки мовчали, Карацупа ╕ в╕рний Полкан, балканський п╕дданий, вс╕ мовчали, не п╕ддавали термальн╕й обробц╕ тв╕й одяг, не спалили його на величному вогнищ╕ в собор╕ на головн╕й площ╕ м╕ста разом з листами на незрозум╕л╕й мов╕, така була розумниця в школ╕, сам╕ лише п'ят╕рки з чистописання, а пот╕м мий цей кахель М╕о м╕й М╕о, хоча вс╕ пророкували наукову кар'╓ру, дисертац╕я у тридцять рок╕в, чолов╕к варить горохов╕ супи ╕ кис╕ль з брикет╕в, на картонн╕й коробц╕ напис 'обережно, не кантувати', ╕ як╕сь символи, вона завжди думала, що один з символ╕в означа╓ кришталевий фужер, з якого пють шампанське чи вино, грайлив╕ напо╖, насправд╕ там перевозять набо╖ для повстансько╖ арм╕╖, п'╓ за в╕льний Курдистан, бере ╖╖ в оберемок ╕ в╕дносить у хащу л╕су, мов викрадену ╢вропу з картини С╓рова, кудись же вона мала зрештою приплисти, пристати до берега, в черз╕ згадують хрестомат╕йн╕ картини та ╖дять намальован╕ фрукти, ╖х так тод╕ вм╕ли малювати просто на тепличних г╕лках, разом ╕з росою, перераховувала, щоб н╕чого не загубилося, жодна росинка, яка мала ви╖сти оч╕, сплакан╕ в╕д г╕поаллергенно╖ туш╕, чорн╕ плями п╕д пов╕ками, як╕ не змива╓ жоден дощ, водост╕йка туш, тому що ти цього варта, вартов╕ б╕ля собору показали на карт╕ знаками, у який провулок треба звернути, щоб спуститися в канал╕зац╕ю, де збира╓ться та╓мне товариство масон╕в, розклада╓ на мокрому кам╕нн╕ сво╖ масонськ╕ знаки, тлумачн╕ словники, п╕р'я та чорнильниц╕, ж╕нок туди все одно не пускають, ск╕льки б вона не намагалася приглушити стук╕т п╕дбор╕в на старовинн╕й брук╕вц╕, у темних провулках ховаються незнайомц╕ в чорних плащах, невта╓мничене зло в дистильован╕й форм╕, саме вони мр╕ють так приголубити прозору шк╕ру син╕м лезом небезпечно╖ бритви, хоча так╕ вже давно зняли з виробництва, хто ж погодиться ризикувати собою, Елл╕ теж не схильна до ризикованих прояв╕в над╕╖ на краще, у ф╕льмах жах╕в вс╕ ж╕нки чомусь - невимовн╕ красун╕ з довгими ногами ╕ довгим волоссям, або з коротким волоссям, пишним в╕д дорогого мусу як вес╕льний кремовий торт з багатьма нашаруваннями забутих покол╕нь, ╕ на верх╕вц╕ вона з Арсен╕╓м, тримаються за руки ╕ н╕коли не дивляться один на одного, ну то й що, справжн╓ подружжя ма╓ дивитися в одному напрямку, а не один на одного, тод╕ вони н╕коли не скотяться донизу з цього кремового з╕ккурату, д╕ти наближаються з погано витертими вафельною тканиною виделками, щоб покуштувати цю голову, замотану в х╕джаб по сам╕с╕ньк╕ оч╕, тому що дружину ма╓ бачити лише чолов╕к, ус╕м ╕ншим нема чого там дивитись, гостра виделка пронизливо дрижчить над примруженим оком, пов╕тря наповню╓ться ароматом хво╖ - вс╕ осв╕жувач╕ пов╕тря схож╕ один на одне, але чомусь мають р╕зн╕ назви ╕ малюнок на етикетц╕, на ц╕й зображена пазуриста лапа ялинки, яка схопить тебе вноч╕ та вже н╕коли не в╕дпустить, лише л╕сова п╕сня з магн╕толи лунатиме над м╕стом, яке готу╓ться до католицького Р╕здва, вертепи ╕ колисков╕, п'ятик╕нечна з╕рка сходить над м╕стом, не гр╕╓, але миготить. Елл╕ мр╕╓ отримати в подарунок ╕грашкового лева, який ричить ╕ сп╕ва╓ п╕сню про тата, якщо його трохи побовтати, якийсь внутр╕шн╕й механ╕зм да╓ поштовх рефлексам мовного апарату, як справжня рефлексуюча ╕стота, в╕н намага╓ться тримати ц╕ прояви в соб╕, не демонструвати ╖х на публ╕ц╕, згаду╓ вс╕ ц╕ промовки про мовчання-золото ╕ золот╕ тереми на Майорц╕, хоча зараз це вже Сейшели, н╕куди не под╕тися в╕д цього бажання чимось вид╕литись пом╕ж ус╕х, тод╕ це була дуже коротка сп╕дниця, пот╕м дуже довга сп╕дниця, пот╕м експерименти з╕ св╕дом╕стю, монастирський платок ╕ оч╕ в п╕длогу, фарбувати паркани ╕ до╖ти кор╕в, ╖сти картоплю в мундир╕, пот╕м прийшли вони ╕ спалили монастир, д╕вчата в платках п╕шли у фотомодел╕, бо завжди в душ╕ в╕рили у свою фотоген╕чн╕сть, мр╕яли потрапити на т╕ сам╕ Сейшели, засмагнути п╕д щедрим сонцем П╕вденного полюсу, тому що нав╕ть в Австрал╕╖ мешкають як╕сь п╕нгв╕ни, казали ╖м, ╕ вони н╕яково посм╕халися, ╕ н╕кого не було поряд, щоб дати ╖м слушну пораду, вичерпну ╕нформац╕ю вони отримували з пл╕ток та компл╕мент╕в за╖жджених плат╕вок залицяльник╕в, дзуськи вони щось отримають за це, Земля б╕льше не крутиться, бовта╓ться, мов яйце-жовтяк, на згадку про сонячний грот.

Елл╕ належала до старовинно╖ акторсько╖ династ╕╖, ╖╖ д╕дусь та бабуся жили на Кв╕тникарському бульвар╕ в стоповерховому будинку, л╕фт мчав ╖╖ на верхн╕й поверх, де сн╕дав ╕мператор Франц-Йосип з╕ сво╓ю морганатичною дружиною Мар╕╓ю Т., яка прив╕тно посм╕халася Елл╕ та пригощала ╖╖ птифуром, на початку ери к╕нематографу н╕м╕ красун╕ бл╕д╕ н╕мфи в обтяжливих сукнях часто зустр╕чались на засклен╕й терас╕ стоповерхового будинку, пили каву ╕ закочували оч╕ п╕д лоба, м╕м╕ка ╕ жести були ╖хн╕м ╓диним знаряддям прац╕, ╕нод╕ вони доручали Елл╕ вигулювати мопс╕в та передавати напахчен╕ дешевими духами записки чужим антрепренерам. Пос╕паки Ободзинського вистежували Елл╕ на п╕дступах до крамниц╕ дешевих товар╕в 'все по 10 гривень' - як╕сь незрозум╕л╕ шампун╕, п╕на для гол╕ння, фольга для зап╕кання, яка чомусь назива╓ться пергаментом, р╕дина для запалення вогнища - скоро вони вс╕ по╖дуть смажити шашлики, т╕шити сво╖ перв╕сн╕ ╕нстинкти ╕з запалення родинного вогнища, сн╕дав сандв╕чами з маслом, як╕ вигадав граф Сендв╕ч, орендатор Сендв╕чських остров╕в, коли грав у карти безперервно к╕лька д╕б, вигадливий винах╕дник фаст-фуду, не мав часу, щоб в╕д╕рватись в╕д зеленого сукна, тому що карта йшла та йшла, як риба на путину, герцогиня поставила мушку п╕д правим оком, але в╕н вже не пам'ятав, що це означа╓ у соннику науки пристраст╕ н╕жинсько╖ - додати туди б ще ог╕рк╕в, саме ╖м встановили пам'ятник або пам'ятну дошку в ц╕й погано пропечен╕й м╕сцевост╕, коли до них при╖здила з в╕зитом королева ╢лисавета Англетерська, вони вир╕шили перейменувати м╕сто на ╖╖ честь, але сказали, що насправд╕ це на честь свято╖ ╢лисавети, чи╖ груди в╕дщипали по шматочку медичним п╕нцетом ╕ викинули дресированим тиграм, як╕ полюбляють товаришувати з чорними пуделями, нема╓ к╕шки, яка не вкусить, але п╕д час дресирування ╖х обов'язково потр╕бно готувати, т╕льки коли пишеш, не страшно, ╢лисавета в╕дмовилась прийняти символ погансько╖ в╕ри та залишилась в╕к д╕вувати в зачинен╕й веж╕ без в╕кон ╕ дверей, повз вежу прол╕тали багатом╕сн╕ дракони з чорними п╕дпалинами за вухом, вуйки приносили до п╕дмурку плоди, вирощен╕ власноруч - виноград ╕ гарбузи, хто в╕дмовиться в╕д нац╕онального хоб╕ лускання нас╕ння, закривала долонями обличчя, щоб не бачити цього сорому, але все одно п╕дглядала кр╕зь щ╕лини м╕ж пальцями, улюблена т╕тонька Мардж стирала пил з прально╖ машини ╕ перепов╕дала вчорашн╕ пл╕тки, наче не знала про те, що будь-яка пл╕тка живе лише один день, так от саме на честь ц╕╓╖ ╢лисавети, яку Арч╕мбольдо зобразив у вигляд╕ купи гарбуз╕в, що мало символ╕зувати ╖╖ цнотлив╕сть, м╕сцев╕ мешканц╕ вир╕шили перейменувати сво╓ м╕сто, точн╕ше, лише половина мешканц╕в - Франц-Йосип з╕ сво╓ю морганатичною дружиною Терезою Т. вирушив на води, з собою вони взяли трьох служниць ╕ мопса, за ст╕нкою в сус╕дньому купе весь час гуркот╕ли якимось тар╕лками, дуже спод╕вались, що в╕йна ма╓ ж колись зак╕нчитись ╕ настане час для мирного по╖дання пляцк╕в, тому що перекладач - це той, хто любить чуже б╕льше, н╕ж сво╓, поки його л╕жко з ╤КЕА не обнесли колючим дротом, тягнеться до об'╓ктиву, наче це чорна д╕ра, яка всоту╓ все, що з'явля╓ться попереду, зрештою вона теж захот╕ла знайти соб╕ нареченого, нав╕ть неважливо, тому що душа не ма╓ стат╕, ╕ нац╕ональност╕ теж, роз╕слали оголошення в безкоштовн╕ рубрики знайомств, вв╕члива душа поетки просить в╕дгукнутися того, хто погодиться зануритися з нею в глибини самов╕дданого екстазу забування сл╕в, л╕тера за л╕терою зникають з╕ вжитку, наче н╕коли не було ╖х цим п╕дписом 'нев╕домий автор' в картинн╕й галере╖, стерли гумкою, залишились т╕льки с╕руват╕ сл╕ди кам╕нц╕ рок╕в життя поряд з тире, ще домальовували ╖м р╕зн╕ вуса, р╕жки, як у равлик╕в-павлик╕в, старовинн╕ ╕стор╕╖ з минулого життя, проте, звичайно, вона чекала т╕льки його, набирала смски одним пальцем, пот╕м пере╖хала в розумний будинок, в╕н н╕де не м╕г знайти ╖╖ адресу, опитував знайомих ╕ незнайомих, невичерпн╕сть ╕нформац╕╖ можна було списати на похибку вс╕х соц╕олог╕чних досл╕джень, а пот╕м Елл╕ познайомилась з ф╕льмовою д╕вою, н╕хто не знав, як ╖╖ звуть насправд╕ та ск╕льки рок╕в, ус╕ звертались до не╖ просто Люс╕ль, тому одразу спадала на думку попсова п╕сня про зникле цуценя, саме його Люс╕ль ╕ нагадувала сво╖м завжди винуватим виглядом - ╖╖ хот╕лося вкрасти, засунути у м╕шка ╕ закрити в холодному льос╕, щоб б╕льше н╕хто в ц╕лому св╕т╕ не м╕г милуватися ╖╖ занедбаним кудлатим волоссям ╕ погризеними н╕гтями з╕ сл╕дами профес╕йного ман╕кюру, ви ж хочете прозорий французький лак, ╕ щоб б╕ла смуга п╕д н╕гтями, н╕як блискоток ╕ блискавиць, нав╕що ви все це пишете, св╕т чудово об╕йдеться без купи стор╕нок, в як╕ можна загортати сло╖ки, а ще ╖х можна кидати в грубу, загортати кроленят у хустинку ╕ колисати ╖х, вони намагаються видертись, кусаються ╕ хитають вухами ствердно, тому що ╓дине слово, яке можна сказати св╕ту, це 'так', нав╕ть якщо тебе готують до того, що ти станеш матер╕алом для хутряно╖ шапки, в це неможливо пов╕рити, ╕ вона не в╕рить - перебира╓ фотограф╕╖ - ось в╕н у п'ять рок╕в так серйозно дивиться в об'╓ктив, що жоден екстрасенс тоб╕ не скаже, на що могла перетворитись ця дитина, середовище руйну╓ ╓гипетськ╕ п╕рам╕ди з ╖хн╕м бажанням жити в╕чно, розкида╓ вишневим тютюном курча табака, не поц╕лив п╕д сам╕ крила, вс╕ тво╖ скарби загубляться, вс╕ ц╕ шматки скла, чорне п╕р'я ╕ фантики в╕д цукерок, похован╕ глибоко в земл╕, щоб н╕хто не зм╕г здогадатися, де це кладовище скарб╕в, царськ╕ монети з портретом Франца-Йосипа ╕ написом латиною, яку вчать лише медики, нерозб╕рлива медична латина медичних карток, сорочина мова гам╕вно╖ сорочки, гн╕вливий галопер╕дол. Н╕ск╕льки хвилин не розмовляла вона з ним на ╖хн╕й сп╕льн╕й мов╕ обоп╕льних звинувачень, не роз'ятрювали вони один одному виразки обоп╕льних звинувачень, у кого б╕льше м╕зк╕в залишилось на тар╕лц╕ п╕сля с╕мейного об╕ду зомб╕-видовищ, котячий апокал╕псис наближався на м'яких лапах, отже саме ╖╖ вони продали з аукц╕ону разом з плюшевим зайченям, наварила такого борщу з поросячими ребрами, а сметана впала, як крила янгола, як пишуть у радфем-сп╕льнотах, хот╕ла, щоб йому було при╓мно - оп╕куватися коханою людиною ╕ все таке, а в╕н прийшов, сказав, що борщ холодний, мов т╕ло янгола, з якого вискубали ц╕ крила, ╕ вилив тар╕лку ╖й на сп╕дницю, на кв╕тчастому шовку розповзлася червона пляма, як неможливо вивести жодним засобом для в╕дб╕лювання, нав╕ть хлоркою у великому чан╕, не розбираючи дороги, б╕гла до найближчого супермаркету, де сто╖ть автомат, який вида╓ р╕знобарвн╕ жувальн╕ гумки - варто кинути туди монету, а також сто╖ть автомат для ворож╕ння, який бачить тво╓ майбутн╓ - вуста правди, варто лише засунути туди правицю, ╕ ц╕ вуста зчитають вс╕ тво╖ л╕н╕╖ життя та кохання, переплетен╕, мов павутиння заплутаного макраме, краще б вже в╕н покинув ╖╖ одну з чотирма ненародженими д╕тьми та ╕потекою, щоб н╕коли вже не повертатися до цього питання, не годував ╖╖ цими отру╓ними м╕д╕ями ╕ не бавився б нин╕ забороненим ус╕ма м╕жнародними конвенц╕ями газлайтингом - н╕чого б╕льше не зда╓ться, але вона здалася на мил╕сть того, хто не зна╓, що таке маленька мильна мил╕сть, мильн╕ бульбашки н╕коли не дол╕тають до п╕длоги. Пот╕м в╕н все таке ем╕грував у Кемерово - зм╕нив громадянство, ╖в щ╕ або рибну юшку, або що ╖дять у Кемерово, фотографував м╕сцевих б╕лочок без спалаху, щоб не розлякати, заклякл╕ троянди перераховувала вона - Куп╕до, Киз-Жибек ╕ Кет╕ Ф╕скус, лячн╕ фосфати твого дитинства, год╕вниця для птах╕в, як╕ н╕коли не повернуться додому, автомат з рожевою водою ╕ стаканами, як╕ весь час цупили для сво╖х потреб, тому що вони все-таки не одноразов╕, ╖здили сво╖ми велосипедними дор╕жками, невил╕ковн╕ екзоти. Елл╕ закохалася в чолов╕ка з Оклахоми, який захот╕в стати ╖╖ продюсером, нездара ╕ сновида - казав в╕н ╖й - коли з тво╓╖ шк╕ри з╕труть останн╕ сл╕ди гриму, залишать зимувати в цьому сиб╕рському порту, наче н╕чого м╕ж вами не було, саме тому тут неможна засинати вноч╕ на дерев'ян╕й п╕длоз╕, ╖сти рав╕ол╕, збираючи ╖х з п╕длоги, роз'ятрювати масну рану, замотану в тонке т╕сто, н╕чого тоб╕ тут не смаку╓, зн╕тився в╕д схожост╕ на ╕нших, але продюсери хочуть бачити сво╖х ж╕нок ╓диними в сво╓му род╕ та найкращими, тому п╕дстригають ╖х п╕д хлопчика, пахтять п╕дробленими парфумами, коригують довжину сп╕дниц╕, якщо вона закоротка - х╕ба варто, щоб хтось ще милувався цими бл╕дими ногами з намальованими чорним ол╕вцем для бр╕в стр╕лками, безв╕дпов╕дальною п╕дводкою для очей. Саме тод╕ Елл╕ познайомилась з к╕нодивою - вона грала полонянку в ф╕льм╕ про бербер╕в, ман╕рно закочувала оч╕ п╕д соф╕тами ╕ крадькома посм╕халася осв╕тлювачу, а осв╕тлювач зовс╕м не звертав на не╖ уваги, тому що життя зак╕нчу╓ться ран╕ше за будь-як╕ романи, як хлопок одн╕╓ю долонею в момент пад╕ння розбитого скла на голову актор╕в другого плану, в╕н дуже хот╕в отримати хоч яку-небудь прем╕ю, маленьку, але профес╕йну, для цього в╕н погодився б зад╕яти будь-яких незлобивих тварин, як╕ в дик╕ й природ╕ не надто полюбляють один одного, але в невол╕ почуваються товаришами у нещаст╕, маленьк╕ розбещен╕ тваринки на ниточках, ворушать пазуристими лапами ╕ копитами, чорн╕ невдал╕ автоматичн╕ коп╕╖ без ориг╕налу, вона з самого початку була нежитт╓здатною лялькою з чорними т╕нями п╕д очима, як╕ в╕дт╕нюють пустелю кохання, пустощ╕ безправ'я, яке гн╕тить себе ╕ намага╓ться вийти на новий р╕вень сприйняття, зовс╕м не зважаючи на те, що н╕хто не зверта╓ на нього увагу, Елл╕ чита╓ його листи, написан╕ спец╕альним експертом з написання лист╕в - ╓диним письменним чолов╕ком на сел╕, який краде в╕льний час у в╕чност╕, перш н╕ж п╕ти поратись до свиней, видмуху╓ з прокуреного прикрашеного водев╕льними вусами рота фрази, як╕ можуть зачепити заражених оптим╕змом перехожих, життя прекрасне понад усе прокажене життя виразки на торт╕, з якого вилазить пристаркувата стриптизерка, огляда╓ться навкруги ╕ мр╕╓ повернутися назад в цю картонну коробку, подекуди погризену мишами та покручами кондитерського комб╕нату, комб╕наторика не виправдову╓ себе, ск╕льки б ти не бився над б╕номом Ньютона, хоча друз╕ кличуть тебе ганяти м'яча на бульвар╕ Шевченка, з якого видно машину з написом 'Квас' за п'ять коп╕йок, ╓дина р╕дина, в як╕й хот╕лося б втонути, але в кишен╕ нема╓ саме тих п'яти коп╕йок, на як╕ ти так розраховував, та це така дурня, кругляшок перекочу╓ться п╕д п╕дкладкою шк╕льного п╕джака, коли тебе викличуть на випускному екзамен╕, ти не встигнеш заховати туди шпаргалку, швидко покладеш ╖╖ кудись п╕д батарею ╕ прикладеш зверху зеленою вицв╕лою в╕д сонця шторою, ╕ наввипередки з власним мовленням будеш читати напам'ять ╕ розбирати строфа за строфою в╕рш Франка 'Каменяр╕', а пот╕м зможеш видати к╕лька афоризм╕в власного виготовлення про визвольн╕ змагання укра╖нського народу ╕ його одв╕чне прагнення досягти св╕тово╖ справедливост╕, неможливо╖ в цьому св╕т╕, та в св╕тл╕ останн╕х под╕й продюсер вир╕шив запалити з╕рку Елл╕ в сатиричному блокбастер╕ з життя бомж╕в 'А якщо в╕н все-таки Цезар', вона мала з'явитись в амф╕театр╕ в золотавому пеплум╕ з кривавими розводами ╕ з трояндою у фарбованому волосс╕, хоча древн╕ римляни не носили троянди ан╕ в волосс╕, ан╕ де╕нде, але будь-хто з них прагнув обробляти св╕й сад, тому що кохання не сприя╓ гедон╕зму. Остання з гетер цього пол╕су вир╕шила взяти на виховання кошеня-безхатченка, обл╕зле кошеня, що гр╕╓ться взимку п╕д автомоб╕лем економ-класу, тому що в цьому двор╕ н╕хто не трима╓ автомоб╕л╕ класу люкс, дв╕рники-таджики роблять вигляд, що збирають сн╕г докупи, але пот╕м цей сн╕г тане ╕ розлива╓ться по асфальту мутною р╕диною, ╕ учасники опитувань з приводу встановлення л╕чильник╕в води хочуть д╕знатися у вас штрих-код, за допомогою якого можна д╕статися зачаровано╖ квартири. Елл╕ та продюсер ╖хали у л╕фт╕, не коли ти ц╕леспрямовано хочеш грати Соломею ╕ по╖ти слона в зоопарку, а коли просто ╖деш у л╕фт╕ та в╕дводиш погляд, тому що там занадто т╕сно для двох, але це краще, н╕ж п╕д╕йматися з важкими пакунками на п'ятий поверх, сво╖ корупц╕онери кур╕пц╕ ближче, ан╕ж загроза ззовн╕. Але вона зовс╕м не хот╕ла грати Соломею, це кирпате д╕вчисько пубертатного в╕ку, яке к╕лька м╕сяц╕в в╕дв╕дувало студ╕ю бального танцю, але так ╕ не знайшло соб╕ партнера. Вона нав╕щось телефонувала на рад╕о, спонсором якого ╓ 'Газпром', ╕ сп╕вала п╕сн╕ з дитячих мультф╕льм╕в, ведучий вмикав завчен╕ аплодисменти ╕ дарував переможцю палку для селф╕, п╕сля чого вс╕ знову аплодували, вона не розум╕ла, куди ╖╖ прилаштувати, селф╕ - присмак самотност╕, але ще не визначальна ознака, можливо, вона просто так любить себе ╕ не може дов╕рити цю справу комусь ╕ншому, незважаючи на кризу, кафе в╕дчиняються знову, тому що вже виросло покол╕ння, яке не звикло харчуватися вдома, ц╕ кафе з пир╕жками, в яких межу╓ р╕зне начиння, ╕ морозивом у пластмасових креманках, з якого стирчить одиноким лахм╕ттям чиясь волосина, розум╕╓ш, що ти н╕чия, ╕ н╕куди тоб╕ себе под╕ти, ╖си та ╖си це несмачне морозиво з радянського дитинства, щоб нарешт╕ захвор╕ти на анг╕ну ╕ померти, щоб вс╕ вони знали, як це - бути дитиною на самот╕, коли н╕хто не в╕дпов╕да╓ на тво╖ смски, але треба вкластися в три тисяч╕ знак╕в, ╕накше н╕хто не в╕дправить тебе з останн╕м потягом на багат╕ села, з яких ще н╕хто н╕коли не повертався. Дитинство зак╕нчилося саме так, як Елл╕ на це ╕ оч╕кувала, щ╕льна пл╕вка мильно╖ п╕ни заливала оч╕, оч╕ мо╖ б тебе не бачили оч╕ д╕воч╕, ╓дина письменниця, яку я бачила наживо, сказала мен╕, що ╓диний спос╕б написати роман - це розпов╕сти ╕стор╕ю, розпов╕дай ╕стор╕ю ╕ все тут, ╕ я хот╕ла просто насл╕дувати ╖╖ приклад ╕ розпов╕дати ╕стор╕ю, але ╕стор╕я не розпов╕далась, лише як╕сь стисл╕ опов╕дки з минулого життя - як я ╖здив в одну екзотичну кра╖ну ╕ як╕ гамбургери я там ╖в, як╕ н╕жн╕ м╕лк-шейки я там пив, захлинаючись власною слиною, Мордар╕й з мертвого п╕д'╖зду, де вбили вс╕х тво╖х знайомих, розмазувала прибиральниця юшку кольору томатного соку бетонними ст╕нами з написами 'Анарх╕я - не твоя ╓парх╕я' ╕ 'З╕нка збер╕га╓ все', ╕ вс╕м було ц╕каво, з яко╖ квартири ця З╕нка, ╕ зв╕дки в не╖ ст╕льки екзистенц╕йно╖ см╕ливост╕, але на ц╕ питання не було жодно╖ в╕дпов╕д╕. Вона вдягалася лише в магазин╕ готового одягу, така соб╕ лялька Барб╕, яку н╕хто не хоче вдягати, рожев╕ панч╕шки та рожев╕ лабутени, тому що все ма╓ бути гармон╕йно, а вона вже знала щось про гармон╕ю, щось таке, про що не говорять в жодн╕й консерватор╕╖ - Кен ╕ Барб╕ мешкають поруч в одному ляльковому будинку без четверто╖ ст╕ни, ╖здять в одному ╕грашковому авто ╕ сплять в одному л╕жку, що в╕дкрите вс╕м семи в╕трам саме через в╕дсутн╕сть ц╕╓╖ четверто╖ ст╕ни, ╕ вона дума╓, що якби вона не була дружиною цього знаменитого улюбленця вс╕х ╕стеричних д╕вчат красеня Кена, який кожного дня виклада╓ св╕й п'ятихвилинний ролик на ютуб╕, н╕хто б не звертав на не╖ уваги, на цю незграбну б╕лявку на довгих тонких н╕жках, як╕ просто можуть зламатися, якщо на не╖ дмухнути, н╕жки зламаються ╕ вона полетить догори дригом з другого поверху ╕ втратить пам'ять, ╕ не вп╕знаватиме цього зализаного красеня Кена, цей бр╕ол╕н с╕мдесятих, на який вони вс╕ колись так п╕дс╕ли, ╕ тепер п╕дсв╕дом╕сть вида╓ на поверхню образи, як╕ неможливо розп╕знати. Але в деяких з цих образ╕в вона вп╕зна╓ себе, вс╕ вони колись вийшли з одного моря на сп╕льному п╕вдн╕, з холодного солоного моря, в яке так боляче занурюватись ╕ з якого так само боляче виходити, безк╕нечне море, на берез╕ якого продають чурчхелу, ╕ вони дос╕ не зм╕нили номери, хоча для цього було аж два роки, а тепер ╖х будуть штрафувати. Тепер вона теж поставить свою авт╕вку у в╕дст╕йник, там ця авт╕вка ╕ збер╕гатиметься до кращих час╕в, поки не прийде власник ╕ не викине ╖╖ з м╕ста, най вона йде куди заманеться, добре, що м╕ст на земл╕ багато ╕ кожному знайдеться щось за смаком, але вона не скористалася сво╖м магдебурзьким правом, якого ╖╖ позбавили дек╕лька рок╕в тому, вона жила за сво╖м старим календарем, який вже соромно пов╕сити на ст╕ну, але який тримають десь у с╕нях, що б це не означало. Саме тому Елл╕ вир╕шила п╕ти в╕д продюсера ╕ стати ф╕лософом, вона н╕коли не займалася ф╕лософ╕╓ю ╕ не могла в╕др╕знити Хайдегера в╕д Шванкмай╓ра, вс╕ ц╕ пластил╕нов╕ ворони та ╕нш╕ ╕стоти незрозум╕ло╖ стат╕, з якими так при╓мно товаришувати, тому що ╖м можна розпов╕сти вс╕ сво╖ та╓мниц╕, та╓мниц╕ необх╕дно вигадувати, ось в╕н покохав геро╖ню сер╕алу 'Друз╕', пив з нею банановий смуз╕, пот╕м попрощався на зл╕тн╕й смуз╕, ╕ б╕льше н╕чого не було, але ж це нец╕кава ╕стор╕я, тому в житт╕ так не бува╓, вона хоче д╕знатися, як в житт╕ бува╓, дода╓ як╕сь детал╕, зрозум╕л╕ лише посвяченим в цю ╕стор╕ю небуття, розчавлен╕ супергеро╖ ком╕кс╕в, на яких намага╓ться напасти який-небудь суперзлод╕й з майбутнього, який не розум╕╓ людсько╖ мови ╕ говорить ╕╓рогл╕фами, що виринають мильними бульбашками з його рота, ╕ життя знову ма╓ сенс, ╕ руха╓ться по колу. Пот╕м супергерой все-таки спром╕гся достояти достатн╕й терм╕н в сво╖й черз╕ й купити круглик копчено╖ ковбаси ╕ жбан копченого сала, ╕ життя знову закруглилося за синусо╖дою, Елл╕ працювала секретаркою ╕ читала ком╕кси, з яких до не╖ тягнула г╕лляст╕ лапки людина-павук, тягнула г╕лляст╕ лапки, щоб випити ╖╖ л╕мфу, витягти сонну артер╕ю, через яку Елл╕ н╕коли не могла вчасно встигнути на роботу, стояла в цьому натовп╕, який англ╕йц╕ чомусь називають 'треф╕к джем', маючи на уваз╕ щось в'язке ╕ солодке, у заторах вона намагалася вчити ╕тал╕йську ╕ слухати ауд╕о-книжки, актори МХАТу розн╕жено-суворими голосами читали уривки з роману Ем╕ля Золя 'Стор╕нка кохання', саме там, де найц╕кав╕ше, а пот╕м читали наступну главу роману Толстого 'В╕йна ╕ мир', на цьому вона вимикала рад╕о, тому що не хот╕ла купувати ауд╕о-книжки, а скачувати п╕ратськ╕ ╖й було надто л╕ньки, саме тому вона була приречена на в╕чне п╕дслуховування любовних признань Т'╓ра ╕ Наташ╕, як виправив ворд, вона мешкала в н╕ким не визнан╕й держав╕, страждала на гикавку, яку не могли вил╕кувати жодн╕ спазмол╕тики, кожного ранку одна ╕ та сама гикавка примушувала ╖╖ йти з дому ╕ сид╕ти в авт╕вц╕, яка стояла в затор╕ на проспект╕ в столиц╕ н╕ким не визнано╖ кра╖ни, спочатку вона ще рахувала, ск╕льки стор╕нок залишилось до зак╕нчення, але пот╕м ╖й стало нец╕каво ╕ вона полишила цю справу, стор╕нки зак╕нчувались якось сам╕ собою, стор╕нки без початку ╕ без к╕нця, пот╕м продюсер сказав, що в╕д Елл╕ нема╓ жодно╖ корист╕ ╕ вона ма╓ п╕ти в╕д нього, поступити куди-небудь у школу д╕виць швидкого порятунку в Смольному, це такий палац, пофарбований блакитною фарбою ╕ позолочений золотавою фарбою, ╕ б╕ля нього стоять солдати ж╕ночо╖ стат╕ з гвинт╕вками у форм╕ ол╕вця, ╕ стр╕ляють по вс╕м, хто не може назвати запов╕дне слово, яке зм╕ню╓ться щодня, запов╕дне слово, яке н╕коли не зм╕ню╓ться, але цей аромат ван╕л╕ з йогурту, ╖м дали таке завдання - ходити по магазинах ╕ питати в людей, на який склад пада╓ наголос в слов╕ 'йогурт', тому що ран╕ше цей наголос падав на другий склад, це було якесь французьке слово, та ╕нформац╕я зовс╕м не т╕шила ╖хн╓ самолюбство, пок╕нчила самогубством в колишньому палац╕ граф╕в Потоцьких, граф╕в Панкоцьких, в яких була одна колишня кицька, що вм╕ла так вправно куховарити, але не кухн╕ зовс╕м не було вайфаю, вона в╕дкривала св╕й товстезний гримуар простих рецепт╕в на кожен день, незр╕внянна куховарка пан╕в Панкоцьких, твоя Пенелопа н╕коли не повернеться додому. ╤ в╕н говорив з фотограф╕╓ю сво╓╖ Пенелопи, тому що за фотограф╕╓ю можна д╕знатися в╕к мертвого т╕ла, яке лежить в могил╕, але т╕шиться кв╕точками, пластмасовими кв╕точками з п╕дземного переходу, як╕ продають весною, ╕ шоколадними цукерками, як╕ н╕хто не хоче ╖сти, тому що ╖ст╕вна матер╕я зак╕нчу╓ться, приск╕пливий матер╕ал╕зм материнського ╕нстинкту змушу╓ вибирати найкращу св╕тлину, щоб приробити ╖╖ прикр╕пити свинцем до хрестовини, наче це величезна р╕здвяна ялинка з мотуззям, яке обвива╓ться навколо ши╖, ╕ ти почина╓ш задихатися, хоча ще не почав дихати. Дихання - це якась надлишкова функц╕я змарн╕лого орган╕зму, яку неможливо перев╕рити на присмак, тому що ти вже не можеш н╕чого купити в с╕льпо, н╕коли вже у тебе не вимагатимуть паспорт, не гриматимуть ключами, щоб побачити сонце. Сонечко-бонечко летить на небо, зранене сонечко-бонечко, з якого капа╓ помаранчева юшка, яку краще не куштувати на смак, тому що вона не ма╓ смаку, але вона говорить йому 'смачного', тому що намага╓ться привернути до себе його увагу, змусити його подивитися на себе, поки в╕н робить наступне селф╕, ╕ хто там позаду робить такий вигляд, наче в╕н тут н╕ до чого, якась д╕вчина ╕з зач╕скою а-ля ш╕стдесят╕, тому що зараз мода на ретро, справжня ретроман╕я охопила м╕сто, чорно-блакитн╕ стр╕чки старовинних режисер╕в - 'Блакитний янгол', наприклад, янгол без крил. Тому що людям не подобаються безсюжетн╕ ╕стор╕╖, це зовс╕м н╕кому не ц╕каво, ╕стор╕╖ про Сиропончика в меблевому м╕ст╕, в╕н прикував себе цвяхами до рухомого складу ╕ так рухався до зак╕нчення ╕стор╕╖, не розбираючи дороги, на деяких станц╕ях сходив на платформу, щоб роздивитися ранков╕ обриси вокзал╕в нев╕домих м╕ст та з'╖сти трохи лапш╕ вок, яку н╕коли не продавали у супермаркетах його м╕ста, в╕н п╕дходить до д╕вчини з сонячного Таджик╕стану, яка тут годиться за китаянку, тому що хто намагатиметься ╖х розр╕знити за розр╕зом очей, вона завчено прив╕тна, тому що теж не в╕др╕зня╓ його в╕д ╕нших представник╕в ╓вропео╖дно╖ раси, ти зна╓ш про революц╕йну ситуац╕ю в кра╖н╕? - пита╓ в╕н у д╕вчини, але та погано волод╕╓ мовами ╕ не розум╕╓ його, несповна розуму власники цього мережевого закладу вир╕шили в╕дкрити ще один прилавок на цьому вокзал╕, на якому н╕коли н╕хто не виходить з потягу, тому що н╕хто не пам'ята╓ назву м╕ста, а на вокзал╕ надто мало ц╕кавого, щоб ц╕кавитись ним надто довго, блакитний янгол Елл╕ сив╕╓ чи╖мось неприбраним надгробком, ск╕льки ╖╖ радили наст╕йно п╕ти до косметолога, розставити вс╕ крапки над кутиками очей, так ╕ роблять себе молодшою, щоб не померти вже н╕коли, як╕ б несприятлив╕ обставини не примушували рухатися вперед, не залишати себе н╕коли в споко╖, ан╕ на хвилину, вона вчилася знову говорити по телефону, думала, як краще тримати слухавку, щоб на тому к╕нц╕ уявного дроту ╖╖ почули, не натиснули на в╕дб╕й, але там н╕коли н╕хто не в╕дпов╕дав, умовний терм╕н життя швидко спливав, грушки та сливи продавала на с╕льських базарах, де н╕ з ким було поговорити в реал╕ - нав╕ть з╕ сво╖ми уявними друзями з друго╖ школи, в яку приймали лише найб╕льш дивакуватих дв╕╓чник╕в, як╕ переймалися у в╕льний час речами, що зовс╕м не мають ц╕кавити цю верству населення - розведенням метелик╕в 'мертва голова' з наступним щепленням ╖хн╕х крих╕тних щелеп холодною ╕ гострою голкою, щ╕льний х╕тиновий покрив - але н╕, х╕тиновий покрив - це в жук╕в, згадала зам╕тку з радянсько╖ преси про те, що учасники групи 'Б╕тлз' (яких автор ретельно перерахував, н╕кого не забув) не повинн╕ думати, що вся ця слава ╕ прийоми в англ╕йсько╖ королеви - це надовго, бо через р╕к - п╕втора на зм╕ну ╖м прийдуть ╕нш╕, ще б╕льш патлат╕ та придуркуват╕, ╕ учасникам групи 'Б╕тлз' доведеться шукати соб╕ роботу в пров╕нц╕йних кабаках - саме так ╕ було написано, 'в кабаках', ╕ одразу ставало лячно в╕д того, що там ко╖ться в т╕й Велик╕й Британ╕╖, хай би соб╕ краще правила морями, але ц╕ кабаки, ╖й це слово нагадувало 'кабачки', звичайно, це ма╓ бути щось ╖ст╕вне, з чого можна зробити ╕кру, щоб намазувати на чорний хл╕б, саме так смакувало вс╕м геро╖чним матерям-одиначкам ╖╖ дитинства - майже р╕дка паста якогось непри╓много кольору, закрутка, яку важко в╕дкрити - так, доступ до скарб╕в ма╓ бути обмеженим, не повинен будь-хто просувати туди свою велику ложку, але ╖й сказали, що фрейдизм вже застар╕в - зараз на порядку денному нео-фрейдизм, уявляла соб╕ вс╕х цих геро╖чних матер╕в-одиначок, як╕ працюють виховательками в школ╕ та розучують з д╕тьми на заняттях з музичного виховання сербськ╕ тужлив╕ п╕сн╕ п╕вденних слов'ян, тому що в цих п╕снях ╖й подобалася фонетика, н╕коли не знайти людину, яка б розд╕ляла ╖╖ смаки в повному обсяз╕, людство сягнуло таких обр╕╖в, де не було м╕сця незрозум╕лим п╕сням, д╕ти пошепки см╕ялися над словами, як╕ здавалися ╖м см╕шними, не п╕длягала промовлянню старовинна ф╕л╕пп╕ка з приводу битви на Косовому пол╕, яку вони чомусь все-таки вивчили, забувши т╕льки дек╕лька сл╕в ук╕нц╕. Укл╕нно просила ведуча вс╕х глядач╕в, як╕ примусово зав╕тали на цю ранкову виставу в дитсадку, подивитися на цих левенят з гривами з фарбованого в жовтий кол╕р поролону, яким зазвичай затикають шпарини у в╕кнах, щоб туди не дула хуртовина, але хуртовина чомусь все одно ду╓, а д╕вчата водять хоровод навколо бер╕зки, ╕ н╕кому не зрозум╕ло, де декоратори доп'яли цей рекв╕зит, бер╕зка клониться додолу п╕д тягарем пришитих на не╖ х╕пстерських ╜удзик╕в, як╕ привезли сюди з самого Гудзону ╕ так ╕ полишили пришитими на ялинц╕, картонне кор╕ння яко╖ вгриза╓ться в п╕длогу, пот╕м в канал╕зац╕ю, ╕ так сходить нан╕вець житт╓дайна сила г╕рко╖ м'яти вс╕х жуйок 'орб╕т' ус╕х медвяних вустах вс╕х виховательок, тому що музика раптом вимика╓ться ╕ рух маятнику затиха╓, п╕сля цього вимика╓ться св╕тло на першому поверс╕, ляльки та плюшев╕ ведмежата за ╕нерц╕╓ю оживають ╕ починають обговорювати под╕╖ за день, зрештою доходять колективного висновку, що сьогодн╕ знову н╕чого не в╕дбулося, але в темряв╕ знову чату╓ небезпека - нев╕домо, хто вимкнув пробки, ╕ чи вимкнув ╖х взагал╕ хтось, чи просто вибило ц╕ пробки минулого в╕ку над сам╕с╕нькою головою зловмисника, та що тут можна поцупити в цьому дитсадку - вкрито╖ грудками манно╖ каш╕ вистача╓ на вс╕х, ╕ на дн╕ тар╕лки знову-таки т╕ сам╕ грудки вперем╕ш ╕з залишками манно╖ каш╕, яку неможливо з'╖сти, музику знову вмикають, але диск за╖да╓, зрадлива музична тема руха╓ться по колу, ╕ д╕вчата знову водять св╕й безк╕нечний хоровод, не в змоз╕ зупинитися. Вихователька хоче крикнути, щоб вони зупинилися, але ╖й в╕дняло мову, лише в╕дкрива╓ ╕ закрива╓ рота, мов та риба, що бовта╓ться на гачку в аматора п╕дл╕дного лову, несмачна риба, яку все одно кидають у в╕дерце, тому що шкодують в╕дпустити на волю, тут вона згодиться б╕льше. ╤ вс╕ погоджуються з такою постановкою питання, нав╕ть д╕тлахи замовкають ╕ дивляться на великий мон╕тор.

Д╕тлахи дивляться на великий мон╕тор, на якому сп╕вачка в коротк╕й картат╕й сп╕дничц╕ сп╕ва╓ новий х╕т 'Це зовс╕м не жарти, ми втекли з Суматри', письменника викликали сам╕ зна╓те куди ╕ спитали, як в╕н робить ц╕ фокуси з кульками, а в╕н вже натерп╕вся такого переляку, в Космопол╕с╕ часто викликали когось сам╕ зна╓те куди - то прибиральницю з дитячого ун╕вермагу, яка знайшла в туалет╕ дорогий клатч з великою сумою грошей ╕ привласнила знах╕дку соб╕, то н╕чного порт'╓, який полюбляв замотуватися в порт'╓ру ╕ так зустр╕чати гостей готелю, як╕ страждали на безсоння, але письменник н╕чим таким не в╕др╕знявся - просто сид╕в на форумах або грав у комп'ютерн╕ ╕гри про веселих зв╕рят, як╕ мають здолати багато перепон, вигаданих дем╕ургом вс╕х комп'ютерних ╕гор, який не зверта╓ уваги на жодн╕ баги в програм╕ - там якось сам╕ розберетеся, все колись прийде до ладу - ╕ зрештою в к╕нц╕ зустр╕чають велику черепаху, яка сто╖ть на трьох слонах ╕ мовчки поглина╓ вс╕х одиноких власник╕в аканту на сайт╕ онлайн-пересування, де попутники не потр╕бн╕. Велика черепаха руха╓ сво╖ми к╕гтистими лапами ╕ дивиться кудись кр╕зь того, хто прийшов запитати ╖╖ про останню велику мудр╕сть, яка ма╓ пояснити вс╕ баги (тут письменник ма╓ вигадати останню велику мудр╕сть, яку черепаха прихову╓ сво╖м мовчанням, тому що, як в╕домо, той, хто зна╓, не говорить, а той, хто говорить, не зна╓, тому незрозум╕ло, зв╕дки нам в╕домий цей висл╕в, але велика мудр╕сть мовчазно╖ черепахи не розкрива╓ться йому ╕ не спада╓ на думку, у вухах луна╓ лише нав'язлий у вухах шансон, який транслюють в ус╕х маршрутках, як мудр╕сть останнього таксиста на планет╕ Земля, сан╕тар в син╕й спецовц╕, схож╕й на п╕жаму сплячого божев╕льного, ставив йому капельниц╕, тому що колись в╕н розмазував червону фарбу по ст╕нах червоного кутка заводу 'Червоний комунар' або 'Червоний каменяр', так ╕ просилася назовн╕ нова рима, але в╕н примушував ╖╖ замовкнути в його сонних вухах ╕ слухав дал╕ моторошну п╕сню з першо╖ модел╕ мотороли 'Приходьте до мого дому - мо╖ двер╕ в╕дчинен╕', або щось таке, просто щоб краще спалося, ╕ йому спалося краще завжди. В╕н вир╕шив все-таки вбити мудру черепаху за замовчуванням, розщепити ╖╖ пластиковий панцир на щ╕пки, коли вона розмовлятиме з близнюком Мар╕о бульбашками з гор╕лки 'Бульбаш', в дитинств╕ в╕н примушував вс╕х грати задан╕ рол╕, виб╕гаючи з коридору з шаленим криком 'Ф╕гаро тут, Ф╕гаро там', ╕ хтось без почуття гумору писав листи на телебачення з нар╕каннями на те, що псевдо 'Тутта Ларсен' звучить несум╕сно з нормами морал╕, якщо прочитати його задом наперед три рази, ╕ вс╕ одразу кинулися читати його задом наперед, але письменник зовс╕м не любив читати, його читацьк╕ навички зн╕велювалися ще в молодшому шк╕льному в╕ц╕, а пот╕м в╕н потрапив в оббиту б╕лим ватином з дешевих пальт палату, колись в╕н познайомився з Вагричем Бахчаняном, ще до того як останнього прийняли за П╕кассо в Центральному парку, де в╕н готував качечок на гр╕л╕, б╕дн╕ погор╕л╕ качечки з обвугленими крилами, а пот╕м письменника викликали у Великий д╕м, який був зовс╕м не таким великим, як вс╕м здавалося спочатку, зсередини в╕н був аж надто зат╕сний, космопол╕тичн╕ мешканц╕ Космопол╕су т╕кали сво╖ми атрофованими н╕жками з останнього вагону метро, щоб в╕рн╕ше встигнути на останню електричку, але письменник завжди сид╕в вдома ╕ перечитував 'Максими' Сартра, мистецький багаж якого набагато перевищував його власний, тому чому б не повчитися чомусь у розумних людей, а пот╕м письменнику замовили сценар╕й нового с╕ткому про життя бомж╕в-╕нтелектуал╕в, тому що хто живе в наш час лише л╕тературними зароб╕тками, а власних статк╕в у письменника не було з народження. Головний герой - бомж-бомб╕ст Аркад╕й роз'ятрював власн╕ болячки балачками н╕ про що, помноженими на б╕дканнями про те, що ╕снування Б-га ще не доведене, а люди вже з╕бралися п╕ти спати, чи то ╖сти, чи що вони там з╕бралися зробити, але в Аркад╕я, який н╕коли не в╕дв╕дував ту саму Аркад╕ю, де я буваю теж, що видно з його цупкого ╕мен╕, саме в Аркад╕я надм╕рне споживання мельдон╕ю викликало бажання стати поетом, в╕н почав писати хокку на теми покарання св╕тового ╕мпер╕ал╕зму, як╕ письменник все-таки не зм╕г вигадати, тому що не знав, як мають виглядати хокку, ще в сер╕ал╕ мали з'явитися представники малих ╕ малесеньких народ╕в з ф╕зичними вадами, краще за все на ╕нвалютному в╕зку з автоматичним керуванням, на якому в╕н весь час вр╕зався в як╕сь огородження з високим струмом на плакат╕, що мав позначати небезпеку, але н╕хто в цю метаф╕зичну небезпеку не в╕рив ╕ все одно л╕з в сус╕дський трансформатор, на якому намальована схожа на погано заточений ол╕вець блискавка, наче хтось з плричетних до цих обвуглених к╕нц╕вок розум╕в, як ма╓ виглядати громовиця ╕ в яких одиницях вона вим╕рю╓ться - кВт чи мега-ампери, вигадан╕ красенем в ажурному ком╕рц╕ з кресленням акриловою фарбою на зворот╕. Письменник поки що не розум╕в, як включити ц╕ ф╕лософ╕чн╕ роздуми в присутност╕ в╕дсутньо╖ дами в сюжетну канву сер╕алу, де Св╕тлана ма╓ розпов╕сти Аркад╕ю свою та╓мницю, а майор Ковальов зв╕льнений з орган╕в ╕ сповнений р╕шучост╕ в╕дновити справедлив╕сть, але йому платили за знаки, в кожн╕й сер╕╖ ма╓ бути певна к╕льк╕сть знак╕в - не б╕льше ╕ не менше, а ще сер╕я ма╓ бути см╕шною ╕ певною м╕рою драматичною, ╕накше вона не прику╓ до себе увагу читача, йому подобалося керувати процесом, але б╕льш╕сть сценарист╕в п╕шли в зап╕й, один з них у в╕дпов╕дь на синопсис прислав сценар╕й сер╕╖ розм╕ром з невелику пов╕сть, а пот╕м зник, б╕льш-менш в╕дпов╕дальними виявились лише д╕вчата, як╕ вдень робили сво╖ вправи 'п╕рам╕да', а вноч╕ вигадували жарти про кохання доярки Аксин╕╖ та столяра Мефод╕я, ще в сер╕ал╕ повинно було бути багато музики ╕ веселих п╕сень, письменник намагався вивчити молод╕жний сленг про вс╕ ц╕ наздоженемо ╕ перегонимо, хоча н╕хто вже давно н╕куди не б╕г, в╕н н╕як не м╕г здати норми ГТО та розплатитися з боргами за комунальн╕ послуги, тому в двер╕ з розчеп╕реним дерматином весь час хтось ломився, звичайно, в╕дпов╕дати на заклики в╕дчинити двер╕ в╕н не збирався - тим б╕льше, що дзв╕нок не працював через нестачу електроенерг╕╖, древн╕ прошарки дерматину бовталися на р╕вн╕ голен╕ або легень - кому як б╕льше спадало до душ╕, а пом╕чники головного сценариста зникали десь в безодн╕ забутих телефонних номер╕в - остання ж╕нка, з якою в нього був короткоплинний роман, записала його в моб╕льному 'письменник' - в╕н завжди ненавид╕в це слово, яке не позначало н╕чого, але змушувало вс╕х прац╕вник╕в таможн╕, податковою та ов╕ру дивитися на нього з неприхованим презирством, а вона казала випадковим знайомим: 'В╕н у мене письменник', наче виправдовуючись, хоча ц╕й провин╕ не могло бути жодного виправдання, вони перезимували нехолодну та позбавлену газопостачання зиму в П╓р╓д╓лк╕но, де ╓ кладовище, з якого вит╕ка╓ р╕чка С╓тунь, на кладовищ╕ похований Пастернак, на фон╕ могили якого фотографувався Тарант╕но, поки письменник перебував у депрес╕╖ та дивився обидв╕ частини безсмертного ф╕льму 'Вбити Б╕лла', а вс╕ прислужники будинку в╕дпочинку для дорослих поб╕гли дивитися на величного реформатора ╕ фотографувати його на камеру моб╕льного 2 мегап╕ксел╕, коли автор х╕та 'Як╕ ц╕кав╕ на Вкра╖н╕ вечори' безсоромно вигравав у б╕льярд. Письменник не вважав себе видатним б╕льярдистом, тому додивився до лог╕чного к╕нця безлонн╕ прояви кохання в с╕квел╕ 'Вбити Б╕лла' та п╕шов спати, пот╕м в╕н прокинувся ╕ виявив, що в нього зламалася наст╕льна лампа ╕ в╕н не може вигадувати дал╕ перепуття в житт╕ Аксин╕╖, яка не може обрати, куди все-таки ╖й вступити - в совхоз або в колхоз, в╕н почав грюкати ст╕льцем у ст╕ну ╕ кричати: 'Я письменник, мен╕ потр╕бно св╕тло, тому що мен╕ потр╕бно працювати', на це н╕хто не в╕дпов╕в, тому що вс╕ на поверс╕ святкували Великдень та ╖ли великодн╕ розфарбован╕ багряною китицею калач╕, в╕н н╕коли не розум╕в, як вони фарбують ц╕ калач╕ китицями, вони зовс╕м сух╕ й там нема╓ соку, намагався щось вичавити на письмового стола, коли йому принесли письмовий ст╕л, тому що в╕н письменник, ╕ все його письменницьке начиння ╕ приладдя - жовтяки м╕ських мур╕в, з яких викидали найб╕льш непринадних 'М╕сс Всесв╕т', забувши про будь-яку пол╕ткоректн╕сть, безпосередньо в пащу дракону, який вже не м╕г пережовувати ╕ ковтати ╖жу, але безумовний рефлекс примушував його тягнути пазур╕ до дверей 'Макдональдсу', де красунь переробляли на жилястий мотлох, йому завжди траплялися сам╕ лише жили, як╕ треба витягати з щ╕лин м╕ж зубами за допомогою зубно╖ нитки, але вони застрягають там назавжди, вс╕ ц╕ красун╕ в довгих червоних та блакитних сп╕дницях до п╕длоги, як╕ ще не знають, як впоратися з цими сп╕дницями в метро, под╕л затягу╓ в жерло п╕д ескалатором, з якого н╕коли не бува╓ вороття, ╕ звуки релаксац╕╖ пекла п╕дбурюють ╖╖ йти дал╕, н╕коли не зупиняючись, тому що ти цього варта, Верон╕ка Кастро прокида╓ться п╕сля затято╖ коми, пройшовши св╕й квест на несум╕сн╕сть з╕ св╕том, розповсюджують св╕тськ╕ пл╕тки п╕д виглядом спаму, що знаходить тих, хто погоджу╓ться в╕дкрити незрозум╕ле посилання, силку╓ться прочитати текст ламаною англ╕йською про спадок в╕д двоюр╕дного дядечка-м╕льйонера, м╕ста-м╕льйонники спустошен╕ п╕сля велико╖ в╕йни на випередження, п╕сля великого зламу правила буравчика третьо╖ руки, С╕мург запов╕дав ╖й все сво╓ п╕р'я з ус╕х сво╖х крил, запов╕дав ╖й бути пай-д╕вчинкою, яка не знайомиться з нев╕домими чолов╕ками в ╕нтернет╕, як╕ б кошерн╕ ласош╕ в заморських диснейлендах вони ╖й не запропонували, але життя руха╓ться всупереч часов╕й стр╕лц╕, письменник вступив у диванн╕ в╕йська, пот╕м вийшов з ╖х складу, розчарувавшись, тому що ця стр╕лецька див╕з╕я не передбача╓ перемоги, сид╕в разом з нею на диван╕ та дивився телесер╕али конкурент╕в, в одному з них вона вийшла зам╕ж за ╕ншого, але в граф╕ 'с╕мейний стан' все одно писала 'не зам╕жня', ╕ вс╕ ╖й в╕рили, тому що хто захоче приховувати неочевидне, записи акт╕в с╕мейного стану виводили письменника з себе, а велика чорна черепаха рухалась в п╕сках, не розбираючи дороги, щоб в╕дкласти велик╕ п'ятнист╕ яйця, з яких капала на тефлонову сковор╕дку сукровиця вперем╕шку з рибною юшкою сл╕з, сл╕зн╕ залози ╖╖ висохли, мов земля савани, яка н╕чого не родить, оповита саваном силосу смерт╕, сила силенна сл╕в спадала ╖й до слова, але вона н╕чого не говорила, дивлячись на продавлений диван. П╕сля трьох викидн╕в вона засинала м╕ж схватками, коли ╕нтервал був вже двадцять секунд - як виявля╓ться, нав╕ть в такий короткий пром╕жок часу можна внести багато сенс╕в ╕ отримувати насолоду в╕д життя. Поки вона реал╕зувала цей постулат на практиц╕, в╕н познайомився з художником-авангардистом Н╕кос╕╓м Самофрак╕йським ╕ був запрошений в його квартиру, де н╕коли не зачинялася кватирка, Н╕кос╕й квартирував (коняку вовки з'╖ли, та конями подавилися (еп╕граф до п'╓си Олекс╕я Феоф╕лактовича Писемського 'Хижаки') в двоповерховому будинку з р╕зним пал╕садом, на п╕дв╕конн╕ якого н╕коли не цв╕ла герань, несв╕дома герн╕ка змушувала учасник╕в автопроб╕гу рухатись суворо вперед, але п╕сн╕ Мелан╕ С╕ лунали з кожно╖ шпарини, ╕ письменник дуже переймався тим, щоб раптом не отримати почесний диплом прем╕╖ 'Сексист року'. Його знекровлений побутовими проблемами та невдалими оборудками сус╕д на пр╕звисько барон Субота - червоний день календаря, коли в╕дзнача╓ться день Феофан╕╖ Пропасниц╕-Лихоманки, теж дозволяв соб╕ випити келих оковито╖, роблячи вигляд, що спогляда╓ кра╓види, але життя було ц╕кав╕шим за будь-який ╕стеричний лемент автор╕в ╕сторичних роман╕в, ╕ письменник раптом виявив, що його сус╕ди-перевертн╕ зомб╕-апокал╕псису, як╕ полюбляють ╖сти чуж╕ м╕зки на дитячому авто майданчику п╕сля надто вдалого афтер-пат╕, а вдень роблять вигляд, що ╖дять лише п╕цу, хоча це невдалий виб╕р для тих, хто прагне хизуватися сво╖м ЗОЖ у повному обсяз╕, а вноч╕ вони шукали все-таки т╕ сам╕ м╕зки, не думаючи н╕ про що ╕з зазначеного вище, писали об'яви 'Вандали, як╕ ламають замки на в╕кнах, гор╕тимуть в пекл╕, тому що в╕кно можна просто в╕дчинити, а пот╕м зачинити', або 'За пал╕ння на горищ╕ штраф п'ять тисяч, тут живуть д╕ти ╕ доросл╕, як╕ вдихають ваш дим', п╕сля цього взагал╕ не хот╕лося дихати, щоб ненароком не вдихнути чи╖-небудь уявлення про прекрасне майбутн╓, але виплачувати штраф у розм╕р╕ п'яти тисяч н╕кому не хот╕лося, за ст╕нкою люди пили г╕рке пиво та сп╕вали ненормативних п╕сень, заборонених федеральним законодавством, а пот╕м голосно сварили якогось Серг╕я, який мав чи-то краще ц╕литись, щоб нарешт╕ забити цей гол, чи-то встигнути до одинадцято╖ в магазин, де продаються б╕льш пом╕тн╕ напо╖, тому що, як в╕домо, заборонено п╕двищувати градус. Пот╕м у письменника був приступ еп╕лепс╕╖, в╕н налив соб╕ надто багато оковито╖ в гранений стакан, тому що почав забувати цей присмак сивухи в сум╕ш╕ з╕ смаком табурету для загвинчування гайок на викривлен╕й стоп╕, або марципанового корсету для виправлення д╕вочо-дитячо╖ спинки - у д╕вчат ма╓ бути постава, якою можна пишатися перед ймов╕рними залицяльниками, пот╕м ц╕ корсети пряничн╕ будиночки з останньою гранню на п╕днеб╕нн╕ тво╓╖ П╕днебесно╖ переростають в корсети лорда Б, який мр╕╓ померти в романтичному м╕сц╕ зовс╕м не в╕д дизентер╕╖, як говорили зраненим власникам колишн╕х гвинт╕вок, в╕н мр╕яв навчитися керувати гвинтокрилом ╕ полет╕ти на Пелопоннес, де дуже багато чорних мавп, тод╕ саме був р╕к Вогняно╖ Мавпи, в╕н пов╕сив на ст╕ну б╕ля письмового столу календар з фотограф╕╓ю мавпи, яка трима╓ в л╕в╕й лап╕ фрукт-екзот, не схожий на банан, тому що зв╕дки у них ц╕ пом╕рно-континентальн╕ фрукти, непом╕рно-континентальн╕, не фрукти зовс╕м, з ц╕нника в супермаркет╕ в╕н д╕знався про ╕снування фрукту наймення дурман, дор╕ан з дуремаром разом товчуться в одн╕й ступ╕, це був дуже екзотичний фрукт, який можна було придбати не в будь-якому супермаркет╕, та нав╕ть ╕ не в будь-якому м╕ст╕, тому що м╕сцев╕ сп╕льноти не хот╕ли закуповувати його через непол╕ткоректну назву, в╕н не дуже переймався через цей приступ, дещо нав╕ть пишався, тому що Досто╓вський теж страждав на еп╕лепс╕ю, п╕сля приступ╕в яко╖ його в╕дв╕дували вс╕ ц╕ ген╕альн╕ прозр╕ння 'Який ╕д╕от сказав, що краса вряту╓ св╕т', отже, в╕н вважав себе причетним до велико╖ рос╕йськомовно╖ л╕тератури, хоча не м╕г себе вважати рос╕йським автором, тому що р╕зн╕ обставини непереробно╖ д╕╖, як╕ народжуються з обдрук╕вок, суц╕льна обструкц╕я - вс╕ ц╕ заборонен╕ пахощ╕ турецьк╕ ласощ╕ апельсини, знову заборонений пл╕д, як дв╕ тисяч╕ рок╕в тому, на Арарат╕ знову стр╕лянина на л╕н╕╖ розпод╕лу, розпод╕льна здатн╕сть пристрою залиша╓ чекати набагато кращого, тому що ╖╖ знову не видно, але сус╕ди-зомб╕ вир╕шили полет╕ти на Марс ╕ вирощувати там батат, п╕дскакувати на батут╕ та видавати на гора сентенц╕╖ - така милота, така б╕дося, таке н╕чос╕. ╥м видали скафандри ╕ корм для космонавт╕в, вони завжди мр╕яли бути космонавтами, тому що космонавти можуть ╖сти сво╖ корми з тюбик╕в, як зубну пасту, прострочений силос сили силенно╖ словосполучень розкривали та ╖ли тваринно╖ сут╕ сво╓╖ не знаючи, вирощували як╕сь кор╕нц╕, нев╕домо як здобувши воду, отже будь-хто може вижити на однин╕ в екстремальних умовах, ╕ н╕кому не потр╕бен для цього ╤нший, але потр╕бно десь здобути воду ╕ хизуватися цим здобутком на кожному книжковому кор╕нц╕, в╕н по╖здив по пустих марс╕анських западинах ╕ описав ╖х вс╕ в горизонтальному положенн╕, хоча там взагал╕ н╕чого не в╕дбувалося, як на загальний смак, просто описання прогноз╕в марс╕анц╕ щодо майбутн╕х перспектив улюблено╖ команди в груп╕, коли знайдено випадково газета вигляда╓, як артефакт - ╕ нема чого жал╕тися на те, що вс╕ друкован╕ видання переходять в цифру, ╕ н╕чого б╕льше не залиша╓ться на цьому грунт╕ -ви нав╕ть не зна╓те, як╕ м╕гранти краще, т╕льки повторю╓те свою мантру '╕слам, ╕слам, ╕слам' - ╕ наче китайц╕ не по╖дуть на п╕вн╕ч, але ж ви пам'ята╓те полковника генерального штабу царсько╖ арм╕╖ ╢вген╕я Месснера, який розробив новий принцип ведення майбутньо╖ в╕йни 'заколотв╕йна' - не окопна в╕йна ╕ л╕н╕я фронту тощо, а щось на кшталт партизанських д╕й, тобто насправд╕ в╕йна не зак╕нчу╓ться н╕коли, але насправд╕ ╖х м╕льярди - тих, хто хот╕в би об╕йняти твою посаду в теплому оф╕с╕ с холодним кондиц╕онером, у зв'язку з яким вони влаштують ритуальну сварку через в╕дчиненого балкона, а пот╕м ╖х вс╕х затопить джакуз╕ з шостого поверху та ╖дкий вар б╕гтиме сходами, через що б╕льше н╕хто не зможе палити б╕ля в╕кна, а пот╕м вони встановлять мемор╕альну дошку на будинку профсп╕лок, де була така несмачна кава, але було так зручно призначати д╕лов╕ побачення - поруч знаходився головний поштамт, де п╕д час кап╕тально╖ зливи в 1989 роц╕ кам'яна стеля обвалилася на людей, як╕ саме хот╕ли сховатися в╕д ц╕╓╖ зливи, ╕ стеля ╖х в результат╕ не витримала, хоча наче не для цього ╖╖ там будували, але ось вам ╕ м╕зг╕рь м╕зогон╕╖ - ви можете витримати сто тисяч чолов╕к, але не м╕льярд чолов╕к, як╕ погоджуються жити в екстремальних умовах або не жити зовс╕м, саме тому п╕сля спомин╕в сп╕льного спаму в╕н вир╕шив по╖хати в Черн╕вц╕ внасл╕док внутр╕шньо╖ напруги всього, але генерали, як в╕домо, завжди готуються до минуло╖ в╕йни. В╕н же ходив брук╕вкою старого м╕ста, ╖в торт захер в кав'ярн╕ та думав, чи не зав╕тати йому на дискотеку, але пот╕м розум╕в, що завтра знову в пох╕д ╕ воскрес╕ння не буде, тому залишав плани про дискотеку на майбутн╓, знову ╖в торт захер ╕ запивав його г╕ркою кавою, а пот╕м ╖хав робити селф╕ в Хотин╕, ╕ воскрес╕ння знову не було, не розбираючи ц╕нник╕в ╕ноземними мовами, блукав ман╕вцями в центр╕ м╕ста ╕ звертався до м╕сцевих мешканц╕в за поясненнями щодо першо╖ адреси Пауля Целана, але н╕хто вже не пам'ятав, коли почалася ця безк╕нечна ╕стор╕я, таксистам видавали гранти з чотирма нулями п╕сля коми за всеб╕чне ╕ розгалужене розум╕ння пол╕тично╖ ситуац╕╖ в кра╖н╕ та всеб╕чне бачення того, як з ц╕╓╖ ситуац╕╖ вибратися, ╕ таксисти витрачали ц╕ гранти на придбання нав╕гатору, щоб не питати дорогу в перехожих, як╕ розпивають спиртн╕ напо╖ та курять як╕сь препарати безпосередньо на брук╕вц╕, але насправд╕ в пров╕нц╕╖ н╕чого такого не в╕дбува╓ться - вс╕ засинають о десят╕й, поки не вибуха╓ останн╕й по╖зд метро, виходь з останнього вагону. Невиг╕дне якесь життя було в цих пров╕нц╕йних таксист╕в, як╕ спали просто на сво╓му робочому м╕сц╕ та не одразу в╕дпов╕дали на запитання, ск╕льки кошту╓ шлях в╕д центру м╕ста до зам╕ського кемп╕нгу, коли виявля╓ться, що кошту╓ це все двадцять п'ять гривень ╕ тоб╕ ста╓ нав╕ть якось соромно, тому що хочеться заплатити б╕льше, але б╕льше все одно шкода, п╕сля приступу еп╕лепс╕╖ весь прост╕р просякнутий запахом кров╕ та слини, який не вивести жодним осв╕жувачем пов╕тря, тому будь-який таксист попросив би доплату за спаплюжений салон ╕ноземного авто, ╕ йому б цю доплату нав╕ть виплатили б - вз╕рець ╕конки ╕з зображенням Поча╓всько╖ Божо╖ Матер╕, а також ╕ншо╖ ╕конки ╕з зображенням Георг╕я Поб╓доносцева ╕ зас╕дання святого синоду в повну велич не можуть залишити це питання нерозглянутим, але пот╕м в╕н все-таки замовк ╕ заснув, сус╕ди на червон╕й планет╕ - об╕йст╕ Аел╕ти виростили св╕й батат ╕ почали вирощувати картоплю, вигадали для не╖ ориг╕нальний слоган 'опля', хоча прогресивний редактор ворд запропонував 'салогон', видобували воду за допомогою електрол╕зу та передавали пов╕домлення на Землю, як╕ доходили через десять св╕тових рок╕в, наукова фантастика час╕в ╢фремова н╕чого не пов╕домляла сучасним п╕дл╕ткам про те, що вони н╕коли не стануть дорослими, тому що до початку епохи ╕ндустр╕ал╕зац╕╖ взагал╕ не ╕снувало поняття п╕дл╕ткового в╕ку, а зараз людина знаходиться в рол╕ в╕чного учня, як ран╕ше л╕ричний герой в╕чного каменяра грав роль в╕чного революц╕онера, тому в сучасно╖ людини нема╓ жодно╖ над╕╖ коли-небудь стати дорослою ╕ треба з цим змиритися, ╕ не робити вигляд перед ╕ншими тими, хто намага╓ться робити вигляд, що в╕н дорослий, що ти набув вс╕х необх╕дних навичок та опанував ус╕ лайфхаки. Перел╕ки лайфхак╕в пишуть т╕ сам╕ люди, як╕ вол╕ли б не писати взагал╕ н╕чого у св╕т╕, але раптом ╖м спало на думку, що вони можуть говорити в╕д ╕мен╕ неназваного покол╕ння без жодно╖ л╕тери, тому що л╕тери для представник╕в цього покол╕ння зак╕нчилися, але говорити хтось мав, ╕ в╕н випивав св╕й перший, але не останн╕й на сьогодн╕ хайнекен, ╕ йшов готувати л╕д до синопсису сво╓╖ вечер╕ з непоживних речовин, ╕нод╕ д╕вчата запрошували його на вечорниц╕ за закритими дверима без краваток, а пот╕м в╕н писав ще одну статтю для представниць прекрасно╖ стат╕ з нагоди першо╖ р╕чниц╕ незалежност╕ в╕д кухонного рабства, тому що режим перемир'я був встановлений ще десять рок╕в тому ╕ його дос╕ н╕хто не скасував, але постр╕ли лунають. Вона жила з бабусею ╕ любила чолов╕к╕в, бабусю вона любила теж, але з нею було нец╕каво, на ст╕н╕ вис╕в плакат ╕з зображенням в╕домого футбол╕ста З╕нед╕на З╕дана, на рад╕о хтось весь час проголошував недол╕ки нового курсу валют, ╖й казали, що чолов╕к ма╓ бути дещо вродлив╕шим за мавпу, але можна сказати, що ╕ не дуже вродливим та розумним, чолов╕к вчительки англ╕йсько╖ мови, яка про це говорила, вчитель ╕стор╕╖ - д╕йсно був не дуже гарний на вроду, але знав ╕стор╕ю. ╥хн╕й класний кер╕вник задавав питання про закр╕пачення селян села П╕ски з роману 'Х╕ба ревуть воли, як ясла повн╕', саме завдяки цьому вона д╕зналася про те, що сп╕вавтором Панаса Мирного був ╤ван Б╕лик, ╖й стало см╕шно через те, що пр╕звище цього сп╕вавтора таке ж, як у м╕сцево╖ поп-з╕рки, але невдовз╕ см╕шно вже не було, тому що роман вона так ╕ не прочитала, хоча сп╕вавтори так старалися. Класний кер╕вник говорив, що вс╕м ╖м треба з острахом чекати випускних екзамен╕в, тому що помста - це страва, яку подають холодною, ╕ вс╕ мовчали, тому що вс╕м було чомусь соромно, а перед випускними ╕спитами подарували йому кольоровий телев╕зор ╕ диван, телев╕зор - в╕д грецького 'бачу тебе', як написано в дитячому журнал╕, хоча нев╕домо, як╕ там в Древн╕й Грец╕╖ телев╕зори, через р╕к п╕сля зак╕нчення школи вони прийшли до нього у гост╕ слухати класичну музику в скрипальскому ключ╕ та ╕стор╕╖ про папугу, який впав у киплячий борщ ╕ помер, пофарбований в червоний кол╕р скорбуту скорботи, жовтенятко згубило свою з╕рочку в засм╕ченому мастикою коридор╕, десь так одинока бродить за в╕кном др╕жджами дред╕в гармонь, жодна гармон╕я неможлива на цьому етап╕ розвитку людства, гармон╕чна столова ложка лежить на тому самому м╕сц╕, де колись був тв╕й язик язикато╖ Фроськи, колись його вразило в Кам'янц╕-Под╕льскому ╕снування Зарвансько╖ вулиц╕, тому що ╖╖ бабуся завжди говорила 'як на Зарванськ╕й вулиц╕', так, вона любила чолов╕к╕в ╕ не любила бабусю, уявляла, як танцюватиме ту саму мамбу в╕тально ╕тальяно на вулиц╕ будь-якого м╕ста, в яке н╕коли не поткнуться ╖хн╕ диванн╕ в╕йська - дивний покруч генетики ╕ свав╕лля св╕домост╕ - фотографувалася вона на фон╕ фах╕вц╕в з побудови марципанових фахверк╕в, за фахом вона теж була смертним, але не хот╕ла це визнати, тому говорила з д╕тьми без дитинства лише ╖хньою мовою, коли ╖й говорили про захист авторських прав ╕ про те, що треба висилати соб╕ власн╕ твори в конверт╕, тому що ╕накше хтось привласнить ╖х соб╕ без цього штемпеля на конверт╕ Ф╕гаро тут, Ф╕гаро там, ╕ житт╓вий досв╕д н╕чому ╖╖ не вчив, тому що вона ще не бачила життя, але була на екскурс╕╖ в хрущобах Нью-Йорку (закреслено) - по м╕сцях бойово╖ слави геро╖в пов╕ст╕ 'Яма', яка з яко╖сь провладно╖ примхи не входить до шк╕льно╖ програми, але яку читають пошепки з л╕хтариком п╕д ковдрою, виконаною в забут╕й техн╕ц╕ гризайль, хоча завтра треба прокидатися о шост╕й ранку п╕д звуки г╕мну, на зм╕ну якому приходить п╕онерська зорька, Б╕лосн╕жка ╕ Краснозорька корова З╕рка, яку з'╖ли двадцять ш╕сть бак╕нських ком╕сар╕в, як╕ не читають журнал 'Баку' з красунею в стил╕ грандж на обкладинц╕, саме через це в╕н в╕рив, зо грандж живий, а не через написи на ст╕нах забутого м╕ста, обкладинки м╕ських мур╕в загострен╕ брук╕вки безмовних бойових гол╕вок шпульок шталмейстер╕в, шалено в╕н мр╕яв потрапити на цей мунд╕аль, на якому стюарти проведуть його на найб╕льш принадне м╕сце в цьому райському садку, проносили чистий спирт в соб╕, заливши його в зас╕б для запоб╕гання ваг╕тност╕ або зас╕б для прання, прали ╕ прали до останньо╖ чистоти ц╕ пл╕вки для проявлення проявником залит╕, заливали оч╕ та отримували межи оч╕ в межиг╕рських просторах для гри в гольф, пот╕м вона потрапила кудись в останню лунку ╕ перетворилася на Ал╕су в вигнанн╕ - мертва квола д╕вчинка серед таких самих по-дитячому безпосередн╕х брат╕в ╕ сестер, як╕ теж не ворушаться, тому що витримка сорок хвилин ╕ необх╕дно тримати скелет в кол╕щатах кохання, дв╕ д╕вчинки з богеми дивлять одна на одну та повз, тому що в серц╕ д╕вчинки зал╕зеш ти ╕ н╕чого там не побачиш, окр╕м темряви ╕ холодного льоху солодощ╕в соул грала вона йому зам╕сть, ╕ в╕н приймав це ╕мпортозам╕щення, як саме собою зрозум╕ле, але дв╕ д╕вчинки з богеми вол╕ли б краще з'╖сти крихту чорного бородинського хл╕бу минулих перемог, та ╖м ╕ пооб╕цяли ц╕ дек╕лька крихт на двох, але вони не встигли ╖х з'╖сти ╕ померли пом╕ж вс╕х цих живих ╕ схожих на скульптури з п╕ску д╕тей, велик╕ п╕щан╕ скульптури, вил╕плен╕ з приморського п╕ску, по якому вона н╕коли не ходила, вона взагал╕ вже н╕коли не могла ходити, просто сид╕ла ╕ дивилася у в╕кно на ╕мператорський сад Петергофу чи Монрепо, що означа╓ 'м╕й в╕дпочинок', ╕ чекала, коли зрештою впаде цей останн╕й листок, а в╕н все не падав ╕ не падав, ╕ вона зрештою вижила та викинула це невдале фото. ╤ п╕д фенобарб╕талом сни так╕ яскрав╕ та загадков╕ - скляний будинок ╕ дорога з м'яко╖ м╕д╕, яка мнеться в др╕бних руках, чому вас в результат╕ вигнали з Амстердаму, вас багато там таких, як ви? Пот╕м мене пробило на хавчик (мен╕ б╕льше нема╓ чого викладати в ╕нстаграм - ╖жа зак╕нчилася), я п╕шов у кафе, а там одн╕ менти - виявилося, що це ╖дальня при РОВД, так, це не см╕шно, якщо ви сплатите кредит вчасно, банк в╕ддячить вам грошима, тому що це банк 'Новий', найкращ╕ актори тигр Амур ╕ козел Амур чорного кольору невдало╖ стат╕ - ти ж так поривався брати участь у вихованн╕ дочки, ну то чому тепер зник, ╖╖ обрали сол╕сткою в хор╕, коли вс╕ ╕нш╕ д╕ти лежали в одному безкорисному бокс╕, наче ти нарешт╕ влаштувалася на роботу, ╕ вс╕ хочуть розд╕лити з тобою останн╕й св╕жовитиснутий в погано вимиту склянку с╕к, ╕ кава енд ван вотер пл╕з - сказав в╕н, ╕ його нав╕ть зрозум╕ли, тому що вс╕ в наш╕й кра╖н╕ мають розум╕ти ╕ноземну мову, ╕ вс╕ ╕нш╕ також сказали сенк ю, не встиг при╖хати, ╕ тут одразу вам презент в╕д ресторану шеф-кухара там якогось - як дитину назвеш, так вона ╕ попливе в╕д сурогатно╖ матер╕, вам треба помиритися на м╕зинчиках, ╕ б╕льше не сваритися н╕коли, пот╕м вона зробила з обличчя курячу гузку ╕ так виклала себе в ╕нстаграм, ╕ з╕брала вс╕ можлив╕ коменти та лайки, життя ти просто сметанку на язик переверни, ╕ сметана термостатна вс╕м сметанам сметана жорстока кухня с╕мдесятих вв╕мкнулася нарешт╕, д╕ти будували з╕курати з куриних окост╕в, пот╕м проскакав по м╕сту олень ╕ вт╕к гулкою брук╕вкою, хтось захот╕в опубл╕кувати його опов╕дання, когось так жорстоко п╕ддавали тортурам п╕д в╕кном, що в╕н не одразу зрозум╕в, що це березнев╕ коти, а коли зрозум╕в, йому одразу стало нец╕каво, але цей дитячий плач за в╕кном не давав йому жодного спокою чи вт╕хи читача, а пот╕м зовс╕м замовк, лише гикавки прим╕ських мигалок забовтували його напризволяще, мигот╕ли в к╕стлявому мозку, п╕сля затримки дихання вона протиснула пензля в його трахею, щоб в╕н мав змогу дихати цим сенсац╕йним пов╕трям свободи, що розтина╓ його аорту на дек╕лька нер╕вноц╕нних частин - одн╕╓ю руха╓ться кров, а ╕ншою др╕б'язок дробу, п╕д яким жертовною жевр╕ючою чорт╕внею рисок п╕дводиться пост╕йне життя. Спочатку в╕н писав поштмейстеру про те, що йому необх╕дн╕ як╕сь поточн╕ в╕домост╕ про самост╕йне життя пом╕щик╕в п╕сля скасування кр╕посного права, ╕ вс╕ п╕дтримували цю безпосередню заявку на усп╕х, щоб н╕коли б╕льше не поширювати холеру на обидв╕ ваш╕ присадибн╕ д╕лянки, на яких, наприклад, в╕н вирощував як╕сь недолуг╕ ог╕рки та заборонений ус╕ма законами во╓нного часу мак, який пост╕йно хот╕ли запротоколювати пол╕ц╕янти та зр╕зати загостреними нож╕вками аматори любительського сплаву водами Гангу. Нараз╕ в╕н просто хот╕в пекти за спец╕альним рецептом спец╕альн╕ корж╕, намазан╕ коров'ячим гострим маслом та козячим молоком, ол╕фою османських олив омофором ол╕╖, коли в╕н повернувся з Ольв╕╖, коливався поки що, розбирав кейси, щоб потрапити до найкращо╖ б╕знес-школи, купатися в типографськ╕й фарб╕ в╕дтиск╕в, як╕ в╕дображають вран╕шн╕ роки президента роз'╓днаних штат╕в панамерики Джорджа Керт╕са, який пасе на прип╕чку сво╖х баранц╕в ╕ малю╓ малюнки акварельними фарбами, безкоштовн╕ порохоботи накинулися на Джорджа Керт╕са та вир╕шили його забинтувати п╕сля того, як в╕н був поранений у л╕ве плече ╕ ст╕кав кров'ю в найближч╕й кав'ярн╕, розд╕лений та розпод╕лений за обов'язками залежно в╕д стат╕ - наприклад, представники н╕чим не прикрито╖ ж╕ночност╕ не мають права працювати пров╕дниками безкоштовного струму, який проходить ╖хн╕ми органами почутт╕в та вилива╓ться на в╕дт╕нки ручного приводу, ╕ н╕коли б╕льше в╕н не спроможеться написати щонайменше п╕кантного листа до прекрасно╖ дами-ф╕лософ╕н╕ або ж ф╕лософи за нов╕тн╕м правописом, прекрасна дама не в╕дпов╕дала йому н╕коли та манк╕рувала його залицяння, коли в╕н кричав на не╖ - яку там ще лампочку тоб╕ вкрутити, в яке м╕сце? - ╕ просто мило всм╕халася, ф╕лософ╕я не передбача╓ переходу на особистост╕, так само ╕ в╕н н╕коли не в╕дпов╕дав ╖й на замовлен╕ верховними св╕ту цього приписи, а дал╕ д╕джей н╕чного рад╕о вмикав знову Аполона Лаертського, ╕ в╕н мав слухати без к╕нця ╕ без краю того самого Аполона Лаертського, який сп╕вав наодинц╕ ╕з собою свою колискову для беб╕ Гв╕невери, яка весь час приколису╓ саму себе в ритм чужо╖ колисково╖ - спи, моя беб╕, св╕ти оголеним т╕лом, наче св╕тило, пиши сво╓ю власною кров'ю колишн╕х коли, коли, зрештою, вони прийдуть по тебе та в╕дведуть у м╕сце злачне та м╕сце спок╕йне, ╕ не будуть б╕льше спостер╕гати за тим, як ти так довго худнеш - спочатку худнуть груди, як найб╕льш непридатн╕ для життя, а пот╕м к╕стки малого тазу, в якому вона полоскалася в дитинств╕, полоскала свою розпечену кв╕тневим сонцем б╕лизну, пот╕м прийшов письменник д'Орсе та запросив ╖╖ працювати перукаркою, виготовляти паперов╕ кв╕ти з пок╕йно╖ шк╕ри д╕вчини з╕ Шропширу, розбивала серце на частини ╕ н╕коли не в╕дпов╕дала на дзв╕нки з нев╕домого номера, нав╕ть якщо це був номер ╖╖ колишнього коханця, кохання зак╕нчувалося на останн╕й цифр╕ цього церебрального парал╕чу нерв╕в, нервов╕ зак╕нчення зачуханих прим╕ських електричок занотовували ╖╖ нотну грамоту л╕н╕йок, якими вбиватимуть нав╕ть без жодного лоба, а ти не пом╕тиш, тому що на тво╓му лоб╕ намальована та сама л╕н╕йка Лазаря Т9 ╕ ше дек╕лька сантиметр╕в, повз як╕ не ма╓ потрапити жодна куля, хоча куля свою ц╕льову аудитор╕ю все одно знайде, в╕дм╕рян╕ стор╕нки стороннього спостер╕гача, який сторониться будь-яко╖ спостережливо╖ кухарки, куховарить вона на сво╓му прип╕чку та говорить по моб╕льному телефону з тим самим червоноарм╕йцем, який жодного разу не в╕дпов╕в на ╖╖ смски, але зараз прийшов сюди ╕ помер, лежить тепер на прип╕чку та дивиться на не╖ мертвим риб'ячим оком, око руха╓ться в сво╖й орб╕т╕ та моторошно дрижчить моторола, останн╕й номер телефону, з якого тоб╕ в╕дпов╕ли на тв╕й дзв╕нок п╕сля попередньо╖ п'янки, а ще один червоноарм╕╓ць показав комусь село, яке виявилось болотом, а ще ╕нший червоноарм╕╓ць показав комусь бр╕д, який виявився проваллям, ╕ кого ще тут можна було б звинувачувати, окр╕м радянсько╖ влади та електриф╕кац╕╖ вс╕╓╖ кра╖ни, але в╕н все одно не в╕дпов╕дав на дзв╕нки, лежав десь на чужому прип╕чку та ╖в шанежки - спец╕альну страву мавок-спокусниць, вигадану ╕тал╕йцем, який збудував Кремль за планом ╕тал╕йських в╕дпов╕дних споруд, насправд╕ для буд╕вник╕в Кремля були передбачен╕ дуже сувор╕ кастинги, комусь з не дуже вдалих попередник╕в нав╕ть викололи л╕ве око ╕ в╕н нав╕ть не дуже пручався, тому що пручання не призводить н╕ до чого гарного в цьому житт╕, житт╓вий досв╕д говорив про ╕нше, але л╕ве око говорило до нього сво╓ю мовою символ╕в. Промовляло, скаж╕мо так, розбурханими кап╕лярами скажено╖ кров╕ сором╕цьких п╕сень розб╕йник╕в, як╕ весь св╕й в╕льний час присвятили розв'язанню приклад╕в, як╕ в далекому майбутньому дозволять ╖м вигадувати нов╕ логарифми, Елл╕ теж вир╕шила влаштуватися лог╕стиком, коли б не криза, вона досягла б неймов╕рних усп╕х╕в у ц╕й боротьб╕ з простором та часом, просторове бачення не знадобилося ╖й в школ╕, я шоколадний за╓ць - сп╕вав вчитель математики, який пот╕м ем╕грував у Н╕меччину, через що спливали сльозами на берез╕ р╕чки Прип'ять так багато п'ятикласниць, в╕н н╕коли б╕льше не повернувся з ц╕╓╖ Н╕меччини, тому що, як в╕домо, вона походить в╕д слова 'н╕мота', так ось н╕мотствував в╕н в ц╕й кра╖н╕ безсловесн╕й безсоромн╕й - коал╕ц╕я наближалася до кордону, на якому його зняли з останнього потягу, розклали на гарячому сонц╕ його шмаття ╕ почали передивлятися, тицяти сво╓ю паличкою-виручалочкою зм╕нним взуттям, яке треба весь час носити за собою в скоцюрблен╕й торбинц╕, тому що колись же вона та ма╓ знадобитися, у них була така радянська школа, побудована в к╕нц╕ восьмидесятих, взагал╕ арх╕тектор отримав за проектування ╖хнього району Лен╕нську прем╕ю. Ще у них був базар, на якому вони купили з-п╕д поли варен╕ джинси з вишивкою по колу, а ще ран╕ше купили таку б╕лу китайську сукню з вишитою д╕вчинкою, д╕вчинка сид╕ла навкол╕шки ╕ палила, хоча це заборонено в КНДР так само зараз, як ╕ тод╕, ╕ союзн╕ в╕йська вже кинули Пальм╕ру напризволяще. Вона пасла свого сивого баранця, в якому збер╕гаються м╕дн╕ грош╕ нев╕домого ном╕налу, якого необх╕дно було трясти довго-довго, аж доки з нього не випадало щось додолу, китайська п╕дробка - казала вона, а пот╕м так пильно дивилася на зор╕, тому що зор╕ - це безк╕нечн╕сть, вона н╕як не могла уявити для себе конечн╕сть всесв╕ту, хоча зараз у мегапол╕сах не видно жодн╕ зор╕, ╕нод╕ вона звинувачувала у цьому св╕й з╕р, вс╕ д╕вчата на його ф╕лфаку носили л╕нзи, в╕н д╕знався про те, що вони носили л╕нзи, лише на випускному вечор╕, коли вс╕ вони прийшли в окулярах - б╕льше не було сенсу ча╖тися, можна було в╕дкрити властиву соб╕ ж╕ночу сутн╕сть. Вони разом працювали в одному чапарал╕, вибивали пил з╕ сво╖х не цикльованих п╕длог, читали на асфальт╕ рекламу 'циклювання п╕длог' та сценар╕╖ з 'Мистецтва к╕но', мистецтво к╕но з тих п╕р п╕рнуло далеко вперед ╕ промайнуло повз них, але життя жодного разу не зак╕нчувалося на перепутт╕ стор╕нок детективу, в якому Агата Ф. вир╕шила знайти вбивцю пров╕дника в закритому прим╕щенн╕ потягу. Пров╕дник разом з пров╕дницями пив р╕зн╕ ча╖ з ромом - наприклад, мате з м'ятою, та ╖в маскарпоне з мадригалом, який у вигляд╕ записки на листочку ╕з записничка витягали з б╕ло╖ м'якот╕ масного сиру, пот╕м пров╕дника знайшли в калюж╕, що натекла з кров'яно╖ ковбаси на п╕длогу з плямистого мармуру, замурував ╖╖ пот╕м на дек╕лька тисячол╕ть мертвою нареченою з цяткою на ши╖, куди не ма╓ впасти жодна т╕нь, в Бахчисарайському фонтан╕ купалася вона, хоча там не може пом╕ститися нав╕ть курка, рядно принесла з собою та розстелила на п╕длоз╕, десь поряд смажили шашлики ╕ продавали б╕ляш╕ з рябчик╕в та кур╕пок, вона сид╕ла на сво╓му рядн╕ та смажилася на сонц╕, б╕ла пан╕ сонет╕в без жодного жалю, грала свою кантилену на балалайц╕ та зм╕тала беззм╕стовн╕ звинувачення в корзину видаленого, пот╕м у не╖ п╕дн╕мався тиск ╕ вона пила вербену, р╕зн╕ незрозум╕л╕ р╕знокольоров╕ таблеточки, на яких намальован╕ усм╕хнен╕ голови м╕лк╕-маус╕в та ╖хн╕х спор╕днених ╕стот м╕нн╕, в м╕н╕-сп╕дницях вештаються вони старовинним м╕стом ╕ звертаються до ╕ноземц╕в нев╕домою для них мовою, приклад╕в яко╖ не знайти в жодному записнику, в╕н отримав так багато запит╕в на додавання в друз╕, що не м╕г знайти для охочих жодно╖ адекватно╖ в╕дпов╕д╕, в╕дпов╕дальн╕ особи тицяли йому носом у поживн╕ речовини навколо, навкол╕шки ставав в╕н перед зразками офсетного друку, на яких вона посм╕халася та була наче як жива, пот╕м вона все-таки сказала, що будь-яка доросла та не зовс╕м ╕нфантильна людина, яка не вклоня╓ться Зороастру ╕ живе сво╖м власним розумом, ма╓ купити власний п╕столет ╕ вигадати свою власну в╕йну - воювати ╕з собою було б не так ц╕каво, як вигадувати зовн╕шн╕х ворог╕в, згинуть наш╕ вороженьки, як роса на сонц╕ - сп╕вав в╕н ╖й колискову свого власного виготовлення, розбивав ╖╖ на склади ╕ додавав нец╕каве поц╕новувачам колишнього мистецтва умца-умца, ср╕бляст╕ в╕д ср╕бно╖ фарби кол╕на тримав в╕н у холод╕, а серце тримав у в╕чному тепл╕, щоб говорити з ними ╖хньою мовою, мовленн╓вий апарат атрофувався за дек╕лька рок╕в прац╕ на галерах комб╕нату з надання нец╕каво╖ ╖ж╕, вона вже не пам'ятала, коли ╖ла там останнього разу, але все одно мр╕яла скуштувати котлети з╕ щуки, тому що нав╕що щука - щоб карась не др╕мав, ще там видавали конфетки ╕з зображенням щуки на обгортц╕, зазвичай в таких закладах видають жувальну гумку з ароматом м'яти, але там чомусь видавали цукерки консистенц╕╖ конф╕тюру, розпарен╕ в надрах сумки, в як╕й н╕чого не можливо знайти. Вс╕ знайом╕ вир╕шили б╕льше не в╕татися з нею, на в╕тальних лист╕вках з приводу чужого вес╕лля, де намальован╕ дв╕ обручки кольору перезр╕лого свинцю та переп╕чки для немовлят, як╕ ще не мають зуб╕в для повноц╕нного прикусу, ╖й писали стандартн╕ запрошенн╕ такий-то ╕ така-то ╕м'ярек та ╕м'ярек стакато запрошують на церемон╕ю зн╕чев'я понев╕чених сердець, як╕ н╕як не можуть з'╓днатися - хтось п╕дносить чарку до самого рота, але не може згадати, ск╕льки саме кольорових пласт╕вц╕в в╕н поклав у конверта у вигляд╕ конверта, мисливськ╕ трофе╖ у вигляд╕ рогу намальован╕ на цьому параф╕яльному прип╕чку прим╕тливих км╕тливц╕в, ╖╖ завжди запрошують розписувати районн╕ л╕карн╕, купити вс╕ фарби ╕ розвести вапно, щоб спочатку поб╕лити стелю та ст╕ни, а пот╕м намалювати там пригоди якогось бурат╕ни, брунатним кольором зобразити його самотн╕сть, висловлену в мовчанн╕, бульбашкою з ком╕кс╕в про П╕фа ╕ Пафа в п╕дручнику французько╖ мови, яка не ╓ слов'янською, але зрештою може наблизитись до не╖, якщо дуже старатиметься ╕ спроможеться на б╕льше, бульбашкою для наймолодших клас╕в середньо╖ школи, яка розроста╓ться в╕д сл╕в, як╕ неможливо промовити вголос, хоч яка б промовиста назва не наголошувала на необх╕дност╕ в╕дпов╕дати на запитання вчителя, негус Кал╕форн╕╖ (зовс╕м не т╕╓╖, яка роли, а т╕╓╖, де завжди тепло та голосно) пов╕домив ╖м про винесення смертного вироку, в б╕л╕й сорочц╕ з накрохмаленим ком╕рцем вийшов в╕н до не╖, наче п╕д загострений навченим г╕рким досв╕дом бакал╕йником н╕ж г╕льйотини, ╕ на б╕л╕й його ши╖ б╕л╕ли як╕сь в╕дбитки пальц╕в, як╕ вона так любила ц╕лувати п╕сля прийняття на слизисту оболонку носу к╕лькох м╕л╕грам╕в б╕лого порошку, порошкопод╕бно╖ структури всього орган╕зму досягла вона завдяки кис╕льним берегам кис╕йност╕ сво╓╖ шк╕ри, плила, але не тонула, незважаючи на суц╕льний досв╕д ╕ тотальний контроль, ╖здила на кан╕кули в Мукачево та говорила з╕ школярами, як╕ прогулювали уроки, на теми смерт╕ та в╕чного життя, житт╓дайна сила природи манила в магазин напроти, в якому н╕коли не заходило сонце та не вимикалося св╕тло, продавали палений кон'як, який не ма╓ права носити цю назву, п╕сля одинадцято╖ години ноч╕, п╕сля зачинення крамниц╕ з коров'яком, який танцю╓ краков'як, на в╕трильнику в╕трини, ╕ н╕чний в╕тер н╕с ╖х лише вперед. Натом╕сть Елл╕ розум╕ла, що мр╕╓ вийти зам╕ж лише за письменника, тому ходила лише на л╕тературн╕ вечори. На л╕тературних вечорах корпулентн╕ т╕тоньки елегантного в╕ку розкладали по тар╕лках фам╕льного пластику приготован╕ заздалег╕дь обв╕трен╕ бутерброди, ╕ чолов╕ки пили перед дзеркалом ╕ намагалися читати прозу, зазвичай свою прозу, яка не звучала з ╖хн╕х вуст, наче пара, але виливалася в спец╕ально приготований пластик. Меркантильн╕ ╕нтереси ж╕ночок зводилися до нематримон╕ального притискання об'╓мних грудей до субтильного корпусу новоявленого ген╕я п╕д жвавий саундтрек з ф╕льму '╤ван Васильович зм╕ню╓ профес╕ю', оск╕льки профес╕йн╕ б╕бл╕отекарки мають бути готов╕ до всього, куди б ╖х не занесла потворна доля, дв╕ подружки з ф╕лолог╕чного факультету, як╕ зайшли на цей веч╕р спогад╕в, тому що в 'Жан-Жаку' не було в╕льного м╕сця, не знають, куди под╕ти сво╓ приголомшене т╕ло, що дуже хоче палити, поп╕л пофарбував ╖хн╕ тонк╕ пальц╕ в кол╕р узбережжя Коктебелю у в╕тряну погоду, коли жоден купальник не погодиться д╕стати з сумки на кол╕щатах сво╖ плавки та вийти на поверхню, поверхневий анал╕з теж св╕дчив лише про в╕дсутн╕сть св╕дк╕в втручання спокуси. Повз нього пропливали д╕вчата в б╕лих сукнях саванни, нев╕домо для кого напис lascia omnia ╕ щось там дал╕, в╕н вже не м╕г роз╕брати, ╖ли так багато корисних ╕ поживних пласт╕вц╕в, на упаковц╕ яких намальован╕ т╕ сам╕ надпоживн╕ пласт╕вц╕, на б╕лому боц╕ яких намальован╕ знову ж вони, ╕ так в межах корисно╖ безк╕нечност╕, а на стол╕ стовбичила стовбуром диму пуста пляшка в╕д гор╕лки 'Кафка', до яко╖ вони по черз╕ припадали сво╖ми медвяними нафарбованими вустами, згадуючи, ск╕льки сил ╕ нерв╕в забрало у них колись вивчення правопису, тому що н╕хто не знав, що науковц╕ вже вигадали ворд, п╕дкреслено сувор╕ та водночас розслаблен╕ в сво╖х рединготах. Коли в╕н в образ╕ Мер╕л╕н Монро перетинав кордон несум╕сно╖ держави, в╕н намагався дуже вв╕чливо ╕ прив╕тно посм╕хатися, але митц╕ прикордонно╖ служби все одно ╖╖ не вп╕знавали, вдаючи, що дивляться на когось ╕ншого поруч. Поруч з ним стояли вс╕ справжн╕ ж╕нки ╖хньо╖ родини, одн╕ б╕ля л╕вого плеча, ╕нш╕ б╕ля правого - це не мало жодного значення, тому що насправд╕ вс╕ вони люто його ненавид╕ли за цю розв╕дницьку ж╕ночн╕сть в╕дчаю, за вс╕ ц╕ тонни невимитого посуду, як╕ зрештою були вимит╕ без миючого засобу ╕ резинових рукавичок, ╕ хлорована вода минулого ст╕кала по ╖хн╕й червон╕й шк╕р╕, порепан╕й на долонях. Н╕хто не в╕рив у серйозн╕сть його нам╕р╕в, особливо автори книжок, на як╕ в╕н писав реценз╕╖ - за реценз╕╖ платили мало, радше в╕н вол╕в довести свою зверхн╕сть над автором, який ╕ так вважа╓ себе джерелом твор╕ння, але в кредит йому б╕льше н╕де не наливали, пот╕м в╕н роз╕злився ╕ написав в одн╕й з реценз╕й, що в книз╕ неможливо роз╕братися без стакану та кислих ог╕рк╕в, автор роз╕злився у свою чергу та подав на нього позов до суду, до суду в╕н не з'явився, незважаючи на безк╕нечн╕ гербов╕ бланки з погрозами щодо перев╕рки майнового стану та закликами 'год╕ користуватися чужими гр╕шми', як╕ валялися б╕ля поштово╖ скриньки, ╕ в╕тер з╕ шпарин н╕с ╖х, куди хот╕в. 'У мене з ц╕╓ю людиною 320 сп╕льних френд╕в, як я м╕г так помилятися в людях?' - запитував в╕н себе ╕ не м╕г знайти притомно╖ в╕дпов╕д╕, суддя присудила йому сплату штрафу, який в╕н також не сплатив, тому що не вважав себе винним, а пот╕м по╖хав на води у Баден-Баден, л╕кувати хвор╕ нирки, ця вода була надто жорстка для його нирок, але ╕ншо╖ у них для нього не було, вс╕ ц╕ псевдоантичн╕ колони ╕ Храми Дружби з крамниць товар╕в б/у викликали бажання говорити на заборонен╕ в приреченому на сп╕льне життя товариств╕ теми, сп╕льнокоштом вони ╖здили на полювання, щоб вполювати якогось метелика-лимонницю (л╕дерка ╖хньо╖ групи п╕дтримки полюбляла так╕ витребеньки, але не могла пояснити значення под╕бних символ╕в). У в╕льний в╕д л╕кування час л╕дерка ╖хньо╖ групи продавала св╕чки в церкв╕ Миколи-на-Куличках ╕ записувала сво╖ враження про вс╕х, хто заходив, щоб помолитися за те, що н╕коли не станеться, вона мала на мет╕ видати книгу спостережень за неживою природою 'Вертикальн╕й зл╕т', подобалась в текст╕ ╖й лише назва, але мр╕я по╖хати на Франкфуртську ярмарку не полишала, письменник ╕нод╕ розмовляв з нею на в╕ддален╕ в╕д реальност╕ на в╕дстань продовольчо╖ картки постр╕лу теми, коли йому вдавалося поцупити з високо╖ трави, притоптано╖ в╕дпочивальниками в пошуках розваг, особливо бл╕ду матовану лимонницю сво╖м сачком, щоб над╕ти ╖╖ т╕льце на загострене жало булавки, у нього завжди було в╕дсутн╓ почуття жалю до слабких ╕ похмурих, так само як ╕ до себе, тому що лише бажання та ч╕ткий нам╕р вичавити з себе к╕лька невдалих рядк╕в вперем╕шку ╕з жовчу та сукровицею могли викликати його тимчасову повагу, тимчасову, оск╕льки наступного дня потр╕бно було все починати спочатку, ще не вмерла, але в╕н все одно позбавив ╖╖ зони комфорту, прогулюючись туди-сюди повз непофарбовану огорожу на День по╖дання печива з цукерками, як╕ н╕хто не хоче ╖сти, знесла курочка я╓чко ╕ покинула як ╓. На останн╕й за перел╕ком битв╕ екстрасенс╕в провидець Авксент╕й пов╕домив ус╕м присутн╕м, що вона хоче б╕льше ф╕льтровано╖ води, можна лимонад з Чорноголовки, тому що це схоже на Чорногор╕ю, в яку вона так ╕ не встигла по╖хати, але чиста прозора вода блувотер теж п╕д╕йде, полити грудки р╕дно╖ земл╕, як╕ привезли спец╕ально аж ╕з само╖ Жмеринки та розкидали по н╕й, ╕нод╕ школяр╕ пекли тут картоплю, яку неможливо було ╖сти через надто високий ступ╕нь просмаження або недолуг╕сть кул╕нар╕в, як╕ колись написали ту саму книгу 'Страви з картопл╕ на кожен день' по сл╕дах шедевру 'Солодке печиво', або кидали у вогнище карб╕д, п╕сля чого з'являлася фея у фетр╕ та пропонувала ╖м виконання трьох бажань в обм╕н на деф╕цитну чехословацьку туш, в яку необх╕дно плювати. ╥доки картопл╕ не розум╕ли, що ╖м робити з тушшю - х╕ба що обм╕няти на нов╕ запаси карб╕ду, що лежав на споловинен╕й половою земл╕ колгоспних уг╕дь, уг╕лля дихало на них дишлом беззаконня, уг╕лля, яке н╕хто вже не хот╕в купувати, ск╕льки б вони не кучкувалися на ц╕й д╕лянц╕, але Авксент╕й все одно прагнув вразити аудитор╕ю, що складалася з д╕вчат пубертатного в╕ку ╕ чолов╕к╕в, як╕ хочуть здаватися розумними в присутност╕ цих д╕вчат, сво╖ми знаннями про те, як загинула Чорна Наречена в 50-т╕ роки минулого стол╕ття, коли тут ще був ресторан для партократ╕в, саме тому в╕н подарував сво╖й головн╕й конкурентц╕ бамбуков╕ кульки, як╕ можна було б скурити, якби не заборонний знак 'штраф п'ять тисяч, тому що ваш дим потрапля╓ в наш╕ осел╕, його вдихають люди та ╖хн╕ д╕ти', нема╓ куди правди д╕ти, Маракуйя н╕як не могла побачити реал╕╖ з життя Чорно╖ Наречено╖ саме через ц╕ бамбуков╕ кульки, як╕ мали ╖й в цьому допомогти, дехто з присутн╕х п╕дтвердив те, що колись тут був ресторан, а ще хтось бачив розбитий автомоб╕ль, з якого тягнулася чорна-пречорна рука, наче маючи нам╕р схопити когось з перехожих, особливо руц╕ не подобались нейлонов╕ панчохи з╕ сл╕дами руйнац╕╖ вен п╕д ними ╕ нарисован╕ ол╕вцем риски, як╕ мали символ╕зувати стр╕лку при загальн╕й засмаз╕ або вдалому використанн╕ хни, Авксент╕й бачив примар, як╕ пок╕нчили життя самогубством просто на фон╕ чудового кра╓виду, що могло б здаватися рекламою в╕дпов╕дного способу звести рахунки з життям на артикул╕ товару 'ми на фон╕ чогось не дуже особливого, але так воно споконв╕к ведеться, тому переда╓мо вам зв╕дси прив╕т', ╕ ще як╕сь пальми, пальми Авксент╕ю не подобались особливо, тому що вони нагадували засохлу в дитинств╕ - та ще нав╕ть ╕ не народжену рослину алое, грошове дерево, яке н╕коли не приносило нав╕ть др╕б'язку на морозиво ╕ не виправдовувало свою гучну назву, медсестри кололи йому м╕льдон╕й для пожвавлення серцево╖ д╕яльност╕, серце не хот╕ло битися в розр╕дженому середовищ╕ двок╕мнатно╖ квартири панельного будинку, весь час мало нам╕р зупинитися ╕ роз╕рватися на шматки, п╕сля третього ╕нфаркту його запросили на веч╕р спогад╕в про творчий шлях класика, жодного в╕рша якого не пам'ятав жоден з присутн╕х, дехто, щоправда, згадував, як класик запрошував ╖х до себе, щоб зверхньо покритикувати ╖хн╕ вправляння у стил╕ - тут справд╕ було чим пишатися, в╕н сказав вступне слово, вийшов на вулицю подихати св╕жим вересневим пов╕трям ╕ помер, наче н╕коли не в╕дпов╕дав на дзв╕нки з нев╕домих номер╕в, спод╕ваючись нарешт╕ отримати пропозиц╕ю, в╕д яко╖ неможливо в╕дмовитись, але це були як╕сь забут╕ д╕вчата, вони ретельно записували номер його телефону помадою на долон╕, щоб вже н╕коли не забути складне по╓днання цифр, в╕н кожного разу шкодував про те, що все-таки в╕дпов╕в, а коли остання з них набрала його номер, в╕дпов╕дав вже присп╕в п╕сня з радянського мультф╕льму про Синю Бороду, ╕ голос Боярського так нагадував його голос, що неможливо було пов╕рити в те, що в╕н вже н╕коли не в╕дпов╕сть. В╕чна ж╕ночн╕сть змивала сл╕ди губно╖ помади з промаслено╖ п╕дробленими кремами для зволоженням шк╕ри, г╕рко╖ шк╕ри, яку неможливо ц╕лувати, тому що поб╕чний ефект потрапляння цього крему на слизисту оболонку горла - нудота, ╕ необх╕дно весь час пересилювати себе, та не в╕двол╕катися на сво╖ власн╕ в╕дчуття неможливост╕ збирання докупи невловимого розбрату коливань, але вона все одно лежала тут п╕д сво╓ю плитою з с╕рого мармуру ╕ не подавала жодних ознак усв╕домлення, письменник спод╕вався, що хоча б Авксент╕й зловить якийсь меседж, зашифрован╕й у вигляд╕ р╕здвяно╖ картки ╕з зображенням медвежа на пов╕трян╕й кул╕, що летить на П╕вн╕чний полюс, як в класичн╕й ф╕льм╕ Мель╓са про захоплення нев╕дкритих св╕т╕в, що пропагувала колон╕ал╕зм, як в╕домо з подальшо╖ ╕стор╕╖ розвитку людства, саме тому пов╕тряна куля разом з медвежам впала ╕ вмерзла у в╕ков╕чн╕ тороси, а фе╖ та чортиц╕ довго танцювали сво╖ танц╕ в корсет╕ та панталонах, а пот╕м забрали його ╕з собою в царство фейр╕, хоча пот╕м виявилося, що це був лише сон, але п╕ти супроти прогресу не вдавалося ще н╕кому, саме тому письменник вир╕шив поставити у не╖ в головах скорботного янгола у стил╕ П╕нзеля, з б╕лого мармуру та з вкрапленнями сучасного мистецтва, що означало яскраву бейсболку ╕ погризений чупа-чупс в л╕в╕й руц╕, поруч мала знаходитись велетенська чупакабра як символ перемоги над безв╕дпов╕дальн╕стю безкоштовних прац╕вник╕в з б╕рж╕ прац╕, як╕ мають прибирати вс╕ ц╕ дор╕жки прор╕дженою м╕тлою. В╕н приходив до не╖ мало не кожного дня, йшов повз ус╕х цих автор╕в невдалих селф╕ на фон╕ без╕менних хрест╕в та закоханих, яким подобалось ц╕луватись на облуплен╕й лавц╕ б╕ля платану, тут було дуже спок╕йно ╕ тихо, якщо не згадувати поминальн╕ дн╕, а пот╕м Елл╕ по╖хала на конференц╕ю. ╥х привезли за м╕сто на автобус╕, вс╕ при╖хали компан╕ями, ╕ лише ╖й не було з ким розд╕лити двом╕сний номер, зрештою знайшлася ще одна ж╕нка, яка при╖хала сама, ╕ вони домовились поселитися вдвох, п╕сля в╕дв╕дування вечер╕ у велик╕й зал╕ радянського панс╕онату ж╕нка одразу вв╕мкнула телев╕зор, де починалося шоу Сав╕ка Шустера, а пот╕м вир╕шила лягти спати, з╕ сном н╕чого не вийшло через явно неконтрольован╕ потоки нецензурно╖ лексики, спочатку Елл╕ не могла зрозум╕ти, до кого звернена ця лайка, пот╕м вир╕шила, що все-таки не до не╖, ╕ почала дивитися ф╕льм з Р╕чардом Г╕ром 'Давайте потанцю╓мо', лайка м╕ж тим не припинялася н╕ на хвилину, вар╕ант╕в було два - синдром Туретта або хвора спина, ф╕льм про танц╕ зак╕нчився, почалася передача про автомоб╕л╕, ведучий розпов╕дав про експеримент - автомоб╕ль залишили начебто без нагляду на Тро╓щин╕, 'в район╕ за межами Ки╓ва', але через два дн╕ експерименту з автомоб╕лем все одно н╕чого не сталося, зранку Елл╕ попросила батьк╕в привезти ╖й на трамва╖ нов╕ чоб╕тки ╕ три пляшки сидру, за сн╕данком з того самого в╕негрету ╕ масла в маслянках ╖╖ сус╕дка зустр╕ла знайомого журнал╕ста, який говорив ╖й про те, що вона справжн╕й експерт з пол╕тичних питань ╕ в╕н обов'язково звертатиметься до не╖ за експертною думкою, а вона розпов╕дала про те, що не хоче в Казань ╕ Рязань - лише в ╢вросоюз, ╕ що в бюджет╕ зовс╕м не залишилося кошт╕в, Елл╕ вона сказала: 'Добре, що твоя мама не працю╓ з платниками податк╕в - це дуже небезпечно'. На конференц╕╖ весь час виступав Глаз'╓в, були ╕ адвокати ╓вро╕нтеграц╕╖, але ╖х освистали з питаннями про одностатев╕ шлюби в ╓вропейських кра╖нах. Журнал╕ст запросив сус╕дки Елл╕, а також за компан╕ю ╕ ╖╖ в св╕й номер випити пляшку кон'яку, Елл╕ р╕зала яблука, як╕ про всяк випадок не стала ╖сти, тому що не була впевнена, чи добре журнал╕ст ╖х вимив, пот╕м в╕н запрошував Елл╕ на свою яхту площею дек╕лька квадратних метр╕в, Елл╕ взяла в╕зитку ╕ зробила вигляд, що ╖й це ц╕каво, хоча насправд╕ у не╖ була морська хвороба. Ж╕нка з хворою спиною ╕ синдромом Туретта по╖хала додому, пот╕м телефонувала Елл╕, щоб д╕знатися, як╕ ще сп╕кери виступають, але Елл╕ це вже було нец╕каво - вона чекала на фуршет, який мав в╕дбутися ввечер╕, одягнулася спец╕ально як на с╕льську дискотеку, сукня ╕ т╕ сам╕ чоб╕тки, як╕ ╖й сьогодн╕ привезли, журнал╕ст зателефонував сво╓му редактору ╕ запитав у нього, чи потр╕бна йому думка Глаз╓ва незважаючи на те, що Глаз╓в проти ╓вро╕нтеграц╕╖, редактор мабуть в╕дпов╕в, що думка все одно потр╕бна, тому журнал╕ст сказав, що йому треба працювати, ╕ теж кудись зник, пот╕м в╕н дек╕лька раз╕в телефонував Елл╕, але ╖й було л╕ньки брати слухавку. Почитавши роман 'Ген╕й кохання без в╕дпов╕д╕', Елл╕ п╕шла на фуршет, по дороз╕ вона запитала у когось: 'Молод╕ люди, не п╕дкажете, де тут буде дискотека?', тому що д╕йство мало в╕дбуватися десь в ╕ншому корпус╕, столи ломилися в╕д канапок ╕ салат╕в ол╕в'╓, хоча Елл╕ дуже боялася натрапити на звичну нестачу, б╕льше всього на столах було б╕лосн╕жних тар╕лок ╕ чист╕с╕ньких вилок, як╕ н╕кого не спокушали, але примушували замислитись. Музика на дискотец╕ була р╕зноман╕тна, але б╕льш за все присутн╕м сподобалась знайома п╕сля з ф╕льму про попаданц╕в '╤ван Васильович зм╕ню╓ профес╕ю', присутн╕ пом╕тно пожвав╕шали ╕ з╕бралися в коло, тому що гуртом ╕ танцювати при╓мн╕ше. П╕д час пом╕рно-континентального танцю Елл╕ запросив чолов╕к з╕ сл╕дами пристрасно╖ пиятики на обличч╕, який пот╕м похвалив ╖╖ виважен╕ рухи. Пот╕м Елл╕ вир╕шила п╕ти шукати тих, хто п'╓ дал╕, з першого разу знайти тих, хто п'╓ дал╕, не вдалося, точн╕ше, вдалося, але вони хот╕ли пити в усам╕тненн╕, пот╕м Елл╕ зустр╕ла в коридор╕ компан╕ю у склад╕ трьох хлопц╕в з╕ Сх╕дно╖ Укра╖ни та одн╕╓╖ д╕вчини ╕з Запор╕жжя, у яких була пляшка вина, у Елл╕ був недопитий сидр ╕ вона розпов╕дала, що ╖╖ д╕дусь ╓врей, а хтось заперечував: 'Ну а чому у них ст╕льки грошей, ти можеш сказати?', хтось не в╕рив, що Елл╕ двадцять ш╕сть ╕ що це вона на фотограф╕╖ в паспорт╕, а д╕вчина ╕з Запор╕жжя розпов╕дала, що в ╖╖ подруги з хлопцем розд╕льн╕ бюджети ╕ коли вона привезла подруз╕ м'ясо, хлопець в╕дмовився за не╖ платити. 'А що нас вс╕х пов'язу╓? Саме родинн╕ зв'язки. Та вони там вс╕ родич╕ Радищева', - казав ╖й оч╕льник ц╕╓╖ бригади, пот╕м вс╕ п╕шли спати, зранку половину стол╕в не накрили, тому що половина учасник╕в конференц╕╖ роз'╕халася по дом╕вках, невдоволен╕ завс╕дники чужого столу спитали у пустоти: 'Чому вс╕ весь час сидять за р╕зними столами, чому не можна за одним ╕ тим самим?', Елл╕ до╖ла св╕й в╕негрет з маслом у маслянц╕ та протиснулася кр╕зь ╖хн╕ ст╕льц╕ на вих╕д, випила в буфет╕ банку пива через соломинку, бородань, який балотувався в депутати нев╕домо в╕д якого округу, наставляв свою супутницю за сус╕дн╕м столиком щодо того, що у вс╕х ма╓ бути якесь кришування, ╕накше н╕як. Пот╕м Елл╕ п╕шла прогулятися парком панс╕онату, подивилася на приблудних пс╕в, як╕ могли ╖╖ покусати, але чомусь просто дивилися сумними очима кудись вдалеч╕нь, св╕тило сонце ╕ н╕хто не зм╕г би пов╕рити, що смерть ╕сну╓. Пот╕м Елл╕ п╕шла шукати маршрутку ╕ знайшла машину з двома журнал╕стами, як╕ ╖хали об╕дати в 'Маф╕ю' та люб'язно запропонували п╕двезти ╖╖ до метро, б╕ля метро вона вийшла та по╖хала додому, наче н╕чого под╕бного в житт╕ не було, дв╕ д╕вчинки на чорно-б╕л╕й св╕тлин╕ тримаються за руки ╕ дивляться в нещодавно винайдений об'╓ктив, зрештою його винайшов Нодар, щоб мертв╕ дивилися в об'╓ктив в╕чно, н╕коли не кл╕паючи ╕ не в╕дкриваючи очей, ╖й казали, що у не╖ н╕коли не буде д╕тей, тому що у д╕тей не бува╓ д╕тей, пот╕м в╕н взяв п╕вдня за св╕й рахунок ╕ накупив ╖й буд╕вельних матер╕ал╕в на всю тринадцяту зарплату, а ще дуже багато к╕ндер-сюрприз╕в, прагнучи передати вс╕м прив╕т, хоч головне не перемога, а участь, але як же при╓мно, коли в одному флакон╕ ╕ участь, ╕ перемога, у не╖ була алерг╕я на шоколад, але подобались ц╕ кумедн╕ ф╕гурки ф╕гурант╕в справи про отру╓н╕ кв╕ти з села Верхня Пишма теж хот╕ли встановити в сво╓му сел╕ пам'ятник у вигляд╕ тапочок з написом 'Почувайтеся, як вдома', житт╓вий досв╕д не дозволяв розм╕нюватися на р╕зний непотр╕б, мама працювала кул╕наром на кул╕нарному виробництв╕, в школ╕ психологи проводили тести ╕з запитанням про те, що таке кохання - необх╕дно було дати сво╓ визначення в стил╕ колекц╕╖ вкладиш╕в ╕з жуйок 'лав ╕з', а пот╕м проводили тести на профнепридатн╕сть - за результатами тест╕в з'ясувалося, що Елл╕ не придатна до жодно╖ профес╕йно╖ д╕яльност╕, яку ╖й могли б пророкувати - вона не могла стати н╕ балериною, н╕ зубним техн╕ком, ц╕╓ю фарфоровою ф╕гуркою у пишн╕й сукн╕ - хто ж з д╕вчат не захоче носити цю сукню ведет ╕ пуанти, припорошен╕ мастикою рутини будн╕в, подивившись сер╕ал про балерин, Елл╕ зрозум╕ла, що ця сувора праця не для не╖, ╕ вир╕шила полет╕ти в космос, тому що американц╕ все одно ще не були на М╕сяц╕, а вже зн╕мають ф╕льми про астронавта, якого забули на Марс╕. ╥хн╕й вчитель математики хот╕в ем╕грувати в Н╕меччину, через що деяк╕ д╕вчата нав╕ть плакали просто б╕ля вимазано╖ незмитою крейдою дошки, але це йому не вдалося, оск╕льки в╕н подавився н╕жинським ог╕рком в п╕двор╕тт╕ неподал╕к в╕д школи, подружка Елл╕ також любила прогулювати заняття, одного разу вона зустр╕ла класного кер╕вника ╕ почала дуже голосно кашляти, щоб закрити обличчя, яке необх╕дно було в╕д вчителя сховати, вона йшла в капюшон╕, ще вона дуже любила, коли дантист копирсався в ╖╖ зубах, ╕ не любила 'Маятник Фуко' Умберто Еко, тому що вважала, що це якась маячня, ╖╖ мама працювала в крамниц╕ з продажу парфум╕в - в дев'яност╕ це було ел╕тарне працевлаштування, коли письменник прив╕з Елл╕ в Перед╓лк╕но, в╕н попередив, що насправд╕ в╕н ман╕як ╕ зараз вони йтимуть через кладовище, тому Елл╕ треба бути обережною, з ними так при╓мно робити нов╕ в╕дкриття, скакати ╕ робити в╕дкриття весь день, письменник весь день листувався з Ел╕отом, який попередив його про необх╕дн╕сть вступити до профсп╕лки, ╕накше в╕н б╕льше не зможе купувати ковбасу якост╕ без компром╕с╕в, перша реакц╕я чиновник╕в на критику президента щодо небажання в╕дсилати смски з╕ словом 'добро', п╕сля якого мають йти дек╕лька з╕рочок, не давала згадати головне, письменник ╖в гречку ╕ вимагав принести в номер наст╕льну лампу, тому що в╕н письменник ╕ йому необх╕дно писати прозу, в ж╕ночому душ╕ зникла гаряча вода ╕ Елл╕ була змушена п╕ти до чолов╕чого, оск╕льки чолов╕к╕в на поверс╕ все одно не було пом╕тно, Новий р╕к вони справляли в компан╕╖ дек╕лькох л╕тератор╕в, один з яких пот╕м втонув у Чистих ставках, тому що хот╕в напитися холодно╖ води, а хтось зн╕мав це все на смартфон, щоб пот╕м викласти в╕део на ютуб, миша на заставц╕ тримала в лапах нитку ДНК, стр╕чку Мьоб╕усу, яку неможливо повернути в жодну сторону, Елл╕ не могла зняти чоб╕ток, тому що в замку застрягла замша, вона попросила принести ножиц╕, щоб вир╕зати в чоб╕тках д╕рку, письменник не м╕г святкувати Новий р╕к без лоперам╕ду ╕ вир╕шив п╕ти в аптеку, що знаходилася в Новому Перед╓лк╕ну, Елл╕ боялася, що Новий р╕к доведеться святкувати в аптец╕ або десь на шляху до не╖, але вони все-таки змогли знайти аптеку, купили лоперам╕д, повернулися в св╕й номер, Елл╕ намазала ╕крою бутерброди, як сказав письменник, 'привезла ╕кру з ц╕╓╖ сво╓╖ кра╖ни', подивилася новор╕чний мюзикл, поти письменник спав, пот╕м письменник прокинувся ╕ почав розпов╕дати синопсис ф╕льму 'Танцюй, танцюй', а на бутерброд╕ шар╕лася ╕кра з сахал╕нського рибокомб╕нату, сайра, на як╕й спец╕ал╕зу╓ться рибокомб╕нат, зовс╕м не ловилася. 'Там в зал╕ сидить Протасов, той самий, ╕з сер╕лу 'Зона', п╕д╕ть та в╕зьм╕ть у нього автограф', - порадив на вход╕ менеджер з ноутбуком, Елл╕ привезла додому кружку без напис╕в, вони з письменником залишили в номер╕ скривавлен╕ простирадла, тому що письменник впав на льоду ╕ розбив соб╕ брову, це було схоже на тартусську р╕зню бензопилою - вони покидали д╕м творчост╕ письменник╕в якось крадькома, але ж╕нка пост-бальзак╕вського в╕ку на ресепшн╕ запросила ╖х при╖хати ще, ван╕ш голд для б╕лого - на три тони б╕л╕ше - сказали ╖й, тр╕йка Леон╕да Агут╕на пересп╕вувала в телев╕зор╕ старе караоке.

'Як люди ц╕луються - ╖м мають заважити носи' - подумав Арсен╕й на зйомках телепередач╕ 'Незваний г╕сть', такими пухлянками мр╕яли бути вс╕ д╕вчата з його п'ятого п╕д'╖зду, тому що тод╕ в мод╕ був Рубенс, поки аятола Хомейн╕ не заборонив п╕дпалювати в╕ск тонких св╕чок п╕д час грози, в╕ск капав на обпечен╕ пальц╕, в╕домий ╕нтернет-тролль, до якого запросили ╖х сьогодн╕, вир╕шив нагодувати ╖х окропом з-п╕д крану, напо╖ти безалкогольним пивом ╕ примусити складати пазл з б╕лих клаптик╕в картону - Арсен╕й думав, що це якась практика досягнення дзену, але ╕нш╕ гост╕ вважали ╕накше або просто не поважали дзенську ф╕лософ╕ю, сус╕дка зл╕ва в резинових рукавичках перев╕ряла наявн╕сть пилу п╕д клав╕атурою допотопного комп'ютеру, за допомогою якого гостинний хазя╖н будував свою кар'╓ру тролля, п╕д клав╕атурою був знайдений археолог╕чний скелет скумбр╕╖, а комп'ютер жив якимось сво╖м окремим життям - вмикав музичн╕ файли в папц╕ 'Музика', кер╕вництва для п╕ка пер╕в про те, який важливий тактильний контакт, ╕ нов╕ сер╕╖ 'Теор╕╖ великого вибуху' з субтитрами на суах╕л╕, скелет скумбр╕╖ гостя-рев╕зор поклала на тар╕лку хазя╖на вечер╕, який саме зустр╕чав ╕нших гостей. Арсен╕й н╕коли не любив ╖сти - точн╕ше, ╖сти як╕сь спец╕ально виготовлен╕ складн╕ та екзотичн╕ страви, але давно мр╕яв в╕дкрити модний х╕пстерський заклад для аудитор╕╖ 30+, де можна весь день сид╕ти з ноутбуком з чашкою латте ╕ вигадувати новий стартап, якого ще не бувало на св╕т╕ ╕ який вже напевне вразить громадськ╕сть, в меню мали бути найкращ╕ зразки домашньо╖ кухн╕ - саме так, як готували мама ╕ бабуся - омлет, пельмен╕ та гречана каша з котлетою, але незважаючи на це в╕дв╕дувач╕ все одно замовляли салат 'айсберг', великий знавець ╕ профес╕онал з приготування плову розпов╕дав Арсен╕ю, як вибирав барана з курдюком, в╕д цих розпов╕дей Арсен╕я нудило, але в╕н, як ст╕йкий аромат св╕жост╕ ван╕ш у бархатних порть╓рах, вперто йшов до вт╕лення сво╓╖ мети, дизайнер запропонував ориг╕нальну концепц╕ю ╕нтер'╓ру - справа була в тому, що прим╕щення нового х╕пстерського кафе знаходилося в прим╕щення центрального м╕ського ринку, ╕ через прозор╕ ст╕ни можна було б побачити обладнання м'ясного цеху, але Арсен╕ю ця концепц╕я видалась надто радикальною, до того ж любител╕ зелених листочк╕в салату айсберг ╕ консерви з тунця нарешт╕ втратили б в╕д такого видовища залишки апетиту, Елл╕ пила з друзями червоне вино б╕ля п╕дземного переходу на площ╕ поряд з центральним м╕ським ринком, весь час озираючись в р╕зн╕ сторони, щоб не про╜авити при╖зд машини з мигалкою, але друз╕ ╖╖ заспоко╖ли сумн╕вним твердженням про те, що тут можна - тут таке соб╕ порто-франко, вони довго ходили вулицями л╕тнього м╕ста в пошуках закладу, в бар╕ якого можна попросити штопор, пот╕м згадали, що на фуршет╕ з приводу в╕дкриття виставки фотограф╕й було вино, отже штопор можна взяти на кухн╕, пот╕м вони сид╕ли втрьох на дитячому майданчику ╕ знову пили червоне вино з пластикових стаканчик╕в, блондинка у велик╕й б╕л╕й шляп╕ розпов╕дала про те, що для захисту наметового м╕стечка треба наймати спец╕ально тренованих людей, колись вони вчотирьох ходили на Лису гору, професор гебра╖стики розпов╕дав про екскурс╕╖ на стар╕ ╓врейськ╕ кладовища, ще говорив про свого студента, це що дуже гарний поет, але поганий студент, а Елл╕ дуже боялася кл╕щ╕в, тому ╖й запропонували репелент з ароматом цитрусу, на вход╕ вис╕ла вив╕ска 'Задзеркалля в п╕дземелл╕', продавався грецький йогурт з червоною смородиною ╕ тульськ╕ пряники АО 'Руський мир', Елл╕ побризкалася репелентом з н╕г до голови, прид╕ляючи особливу увагу волоссю, тому що дещо забобонно вважала волосся найб╕льш принадним для кл╕щ╕в, вони ув╕йшли у ворота, гуляли та фотографувалися, п╕д╕йшли до могильного каменя з написом 'Ворон' ╕ роками життя, Елл╕ подумала, що Ворон був на р╕к старший за не╖ ╕ до цього року вже не дожив, а хтось сказав, що в╕н мабуть сп╕к╕рував каменем донизу, пот╕м вони шукали та╓мний вих╕д, зустр╕ли людей, як╕ влаштували п╕кн╕к на трав╕ ╕ через це вважали, що все це ╖м ввижа╓ться, Елл╕ з друзями пройшла в пота╓мний х╕д п╕д акомпанемент п'яних крик╕в 'Там ходу нема╓', б╕ля стату╖ Перуна знову фотографувалися, пот╕м спустилися з Лисо╖ гори та п╕шли в гастроном, де купили пляшку червоного вина, вдома були залишки французького сиру з пл╕снявою, який Елл╕ орган╕чно не могла вживати, зовс╕м не в╕др╕зняючи його в╕д природно╖ пл╕сняви, про яку страшним голосом розпов╕дав у документальному ф╕льм╕ Безруков, напередодн╕ була об╕цяна зустр╕ч св╕танку, але вс╕ все проспали ╕ ╖ли омлет з 'Фуршету' вже по об╕д╕, зате вноч╕ бачили людей, як╕ запускали летюч╕ л╕хтарики, л╕хтарики лет╕ли вверх з гори ╕ зникали десь в п╕днебесс╕, тому що виникла ст╕йка асоц╕ац╕я з Кита╓м. В орендован╕й квартир╕ жили два колись бездомн╕ коти - над одним була проведена певна х╕рург╕чна операц╕я, тому в╕н був товстий ╕ неповороткий, але пост╕йно намагався наздогнати свого б╕льш впевненого в соб╕ завдяки наявност╕ вс╕х орган╕в сус╕да по мисц╕ з в╕скасом, як╕сь люди намагалися пити в╕ск╕ та сп╕вати п╕сн╕ ╢гора Л╓това, але ╖м не вдавалася в повному обсяз╕ жодна з цих д╕й, хтось хот╕в дивитися к╕но на ноутбуц╕, в результати к╕но так ╕ не подивилися - зам╕сть нього були фотограф╕╖ з╕ спектаклю Прил╓п╕на, професор гебра╖стики весь час дор╕кав, чому його не запросили на цей зах╕д, тому що фотограф╕╖ дивитись нец╕каво, в╕дсутн╕сть декорац╕й на сцен╕, що була зображена на фото, мала в╕дт╕няти ф╕гуру головного героя в с╕рому плащ╕ та чорн╕й шляп╕ радянських час╕в з широкими крисами, в╕дбитк╕в облич глядач╕в на негатив╕ не залишилося, в╕н говорив кудись в пустку пустел╕, пастка закрилася за ним - щось з життя ем╕грант╕в на Манхеттен╕, в яких все склалося в ф╕нансовому план╕, але чогось весь час не вистачало, ╕ раптом вони зрозум╕ли, чого саме - велично╖ ╕де╖, апробовано╖ стол╕ттями ╕мперських кошторис╕в, б╕льше вже не подобались ц╕ тротуари, як╕ миють шампунем, ╕ штрафи за надлишкове споживання води, тому що це не в╕дпов╕да╓ широт╕ слов'янського ментал╕тету, Елл╕ залишала сво╖х ляльок без л╕вого ока напризволяще в темному кутку та йшла ╖сти роли з вугром ╕ авокадо, тому що якщо тво╓ л╕ве око спокуша╓ тебе, треба закрити праве пластмасовою рукою без м╕зинця, але з каблучкою, в як╕й виблиску╓ п╕д мерехтливим св╕тлом штучний он╕кс, на без╕менному. Блакитн╕ оч╕ вим╕тали пот╕м з пилом та сплутаним волоссям з-п╕д продавленого багатьма покол╕ннями незаможних матер╕в-одиначок дивану, Арсен╕я залишали в дитинств╕ у р╕зних родич╕в та сус╕д╕в, разом з двоюр╕дними сестрами в╕н стояв у чергах за плат╕вками Сандри, на яку була схожа його старша двоюр╕дна сестра, тому що робила таку ж стандартну для тих час╕в розпатлану зач╕ску ╕ носила рожев╕ кл╕пси, ╕ за плат╕вками молодого Майкла Джексона кава з молоком, або деф╕цитне морозиво пломб╕р, яке завозили раз на п╕вроку, морозиво весь час було лише на благословенному п╕вдн╕, там його можна було ╖сти к╕лограмами, як одного разу зробила Елл╕, на вс╕ подарован╕ на день народження коп╕йки купивши к╕лограм пломб╕ру в л╕тров╕й банц╕, морозиво дуже швидко розтало ╕ перетворилося на неапетитне м╕сиво, ╖сти його було вже нец╕каво - так реал╕зац╕я мр╕╖ перекреслю╓ спод╕вання, печиво 'Мр╕я' ╕ чорний байховий чай збер╕галися в найвищому ящику буфету, до якого неможливо було дотягтися, наче для дотримання перестороги 'тримати в недосяжному для д╕тей м╕сц╕', цукерки в коробц╕ були захован╕ серед одягу в шаф╕ для вручення як╕йсь корисн╕й особ╕ - натуральне господарство ╕ бартер процв╕тали - але Елл╕ та╓мно з'╖дала одну або нав╕ть ╕ дв╕ цукерки в день, через що в день вручення коробки та виявилася пустою, др╕бн╕ детал╕ та шарики в╕д мол╕, статт╕ про ман╕як╕в, як╕ розчиняють сво╖х жертв у с╕рчан╕й кислот╕, та ╕стор╕╖ про те, що в очах жертви залиша╓ться зображення того самого ман╕яка, ц╕лком серйозно розпов╕дали ╖м в груп╕ продовженого дня, Арсен╕й жив у л╕кар╕в-лесб╕йок та у сус╕д╕в, в квартир╕ яких була лише одна книга - 'В╕чний поклик', яку в╕н роз╕рвав на др╕бн╕ шматки, ще не вм╕ючи читати, один в╕тчим працював в морз╕ та возив Арсен╕я туди на мопед╕ подивитися на ванни з формал╕ном, ╕нший в╕тчим розбив об його голову пляшку з кеф╕ром, батька свого, теж л╕каря, в╕н н╕коли не бачив, тому що в нього була ╕нша родина ╕ багато д╕тей, в╕н прислав йому красиво ╕люстрован╕ дитяч╕ казки ╕ б╕льше н╕коли не ц╕кавився життям Арсен╕я, а пот╕м рано помер в╕д серцевого нападу, Арсен╕й злився через те, що його весь час намагаються повчати, а пот╕м почав писати в╕рш╕ й повн╕стю занурився в просод╕ю, навкол╕шки лазив в╕н б╕ля нижн╕х полок б╕бл╕отек ╕ приставляв стр╕м'янку до шаф з ╕нкунабулами, страждав на булем╕ю в оч╕куванн╕ зустр╕ч╕ з черговим прим╕рником зб╕рки Мандельштама 'Кам╕нь', хоча попередн╕ прим╕рники того самого видання вже не було куди складати, переставляв книжки за одним лише йому зрозум╕лим принципом та економив на тролейбус╕, взявши за звичку повертатися додому вноч╕ п╕шки. Персонаж - п╕онер-к╕бер спорту, який мешка╓ в двок╕мнатн╕й квартир╕ з мамою ╕ бабусею ╕ працю╓ електриком, саме тому з╕ стел╕ в його к╕мнат╕ звисають як╕сь потворн╕ проводи, спочатку в╕н поступив на арх╕тектурний факультет, але там треба було вчити геометр╕ю ╕ мати гарний глазом╕р, тому в╕н перейшов на факультет електрик╕в, не розум╕в, чому людина в двадцять два роки не може жити з мамою ╕ бабусею ╕ чому, якщо людина живе з мамою ╕ бабусею, вс╕ вважають, що в╕н не прасу╓ сам соб╕ шкарпетки, вс╕ д╕вчата були надто меркантильн╕ ╕ хот╕ли бачити поряд з собою лише хлопця на бентл╕ та з трик╕мнатною квартирою на Липках, в╕н пробував рекламувати масло 'Маслятко' ╕ нов╕ автомати для продажу кон'яку та гор╕лки по п'ятдесят грам╕в, але з цього н╕чого не вийшло - дв╕йник лед╕ Гаги на ймення лед╕ Саша в купальнику, д╕рявих чорних колготах з ринку ╕ в босон╕жках на дванадцятисантиметров╕й шпильц╕ - Олександр Василь╓в сказав би, що чорне ╖╖ повнить, а д╕рки, як╕ демонструють варикозн╕ вени, розширен╕ плямисто п╕д кол╕ном, додають в╕ку, але тут його н╕хто не збирався слухати - лед╕ Саша була самодостатньою особист╕стю ╕ в╕рила в свою перемогу в кул╕нарному шоу, де об╕цяють подарувати електроплиту, яка ╖й насправд╕ була н╕ до чого, оск╕льки газопостачання вимагало встановлення виробу п╕д маркою 'Гефест', у не╖ не було нав╕ть електричного чайника, тим б╕льше що в квартир╕ перегор╕ли вс╕ розетки, зламався дзв╕нок на вх╕дних дверях ╕ в╕дпав душ, в к╕мнат╕ чемп╕она к╕бер-спорту стояла прикрашена р╕знокольоровими шариками ялинка, яку в╕н не збирався виносити ╕ пророщував у п╕длогу на нижн╕й поверх, де вона мала звисати з╕ стел╕ в╕дпов╕дно сус╕д╕в знизу, прямо на постер ╕з зображенням Д╕тера Болена, саме ц╕ сус╕ди знизу з нерозум╕нням знизували плечима, коли Арсен╕й запитав у них, хто зламав калину в пал╕саднику б╕ля першого поверху, хоча в╕н сам бачив, як огрядна ж╕нка з барсеткою командувала двома чолов╕ками, як╕ виламували г╕лки, намагаючись розчистити шлях для св╕тла, яке не потрапляло в к╕мнату, заставлену фарфоровими балеринами, б╕лими слониками р╕зного зросту, пластмасовими неандертальцями ╕ рибками, в яких наливають лимонад, а пот╕м п'ють з н╕мотно╖ горлянки, к╕бер-спортсмен приготував салат 'Вир русалок' - шпроти стирчали з салату доверху хвостами, ╕ власник охоронного агентства, поголений та з пентаграмою на ши╖, через що в╕н б╕льше нагадував Антона Ла Вея, ан╕ж власника охоронного агентства, сказав, що це б╕льше було схоже на якусь могилу для русалок, а не на вир, на друге була страва п╕д назвою 'Кракен' - сосиски з кукурудзою, в╕н так якось вимовляв - 'сосиськи', хтось з гостей сказав, що кракен - це щось м╕фолог╕чне, мабуть з А╖ду, тому це ма╓ бути пекельна сум╕ш брутто, ходили переходами супермаркету, вибираючи спец╕ально не надто дешев╕ сосиски, студентц╕ кул╕нарного техн╕куму об'╓мних обсяг╕в салат про вир русалок дуже сподобався, перед початком вечер╕ лед╕ Саша на сво╖х шпильках стала на роликову дошку ╕ запропонувала студентц╕ зробити те саме, але та в╕дмовилась, мотивуючи це тим, що колись в дитинств╕ вона вчилася ╖здити на велосипед╕ та перелет╕ла через огорожу, п╕сля чого б╕льше не намагалася ╖здити на чому-небудь, неподал╕к в╕д вокзалу на тротуар╕ стоять два дивани, оббит╕ червоним шк╕розам╕нником, ╕ ще як╕сь малогабаритн╕ мебл╕, на одному з диван╕в, нап╕влежачи, дама елегантного в╕ку простягла ноги ╕ елегантно палить сигару, п╕сля чого Арсен╕й зрозум╕в, що вже дуже давно не був у Бонн╕, не милувався м╕ськими мурами з пенопласту, який в дитинств╕ так подобалося розламувати на др╕бн╕ шматки, др╕бн╕ кульки викидати кудись в далеч╕нь, дивитись, як вони пливуть в канал╕зац╕йн╕ труби, як╕ вже н╕коли не горять, не гаряч╕ та не холодн╕ ╖й подобалися чолов╕ки, радше просто н╕як╕, щоб в╕дт╕няти ╖╖ струнк╕сть та готовн╕сть до випробувань, десерт називався 'Г╕днота' - це був пошматований на др╕бноту ананас, прикрашений власним листям, яке зазвичай стирчить з л╕вого т╕мен╕ ц╕╓╖ краси без╕менно╖, в сер╕ал╕ 'Д╕вчата' головна геро╖ня робила анал╕зи на р╕зн╕ соромн╕ хвороби, хоча думала, що це справжн╓ кохання назавжди, але ╖й сказали, що д╕вчина теж може створити власний стартап ╕ отримати на нього ф╕нансування, хтось також ж╕ночо╖ стат╕ та з дуже при╓мним голосом - вона знала цих д╕вчат у б╕лих сорочках з орнаментом у вигляд╕ масно нафарбованих вуст, яких директор-чолов╕к погрожу╓ зв╕льнити за будь-яку невдачу, що насправд╕ може виявитися проявом високого ступеня креативност╕, як у Дорот╕ Паркер, яка насправд╕ терп╕ти не могла жодних чолов╕к╕в, а пот╕м в╕н прочитав щойно опубл╕кован╕ настанови щодо висв╕тлення в новинах самогубств - так, п╕сля вс╕х цих новин про Амура ╕ Тимура, а також про поставлений в Хабаровську мюзикл про Амура ╕ Тимура, в якому вс╕ чомусь хот╕ли грати Тимура - активне створ╕ння, яке весь час проявля╓ ╕н╕ц╕ативу, а не ╕нертного Амура, який зрештою виявився негативним персонажем ╕ козлика, що хот╕в товаришувати, просто налякав, так от, п╕сля вс╕х цих при╓мних новин були опубл╕кован╕ директиви щодо висв╕тлення в засобах масово╖ ╕нформац╕╖ самогубств - неможна було писати, хто вчинив су╖цид, як ╕ за яких обставин, де в╕н придбав знаряддя самогубства ╕ що його спонукало до цього, через це Елл╕ подумала, що тепер вона ма╓ висловлювати сво╖ оц╕ночн╕ судження з питання вчиненого, тому що жодну ╕ншу ╕нформац╕ю надавати нема╓ сенсу через заборону, пот╕м public art п╕сн╕ ╢лени Ва╓нги 'Знову стою одна' змусив ╖╖ замислитися над трохи ╕ншими речами, цю п╕сню крутили на рад╕о щодня дек╕лька раз╕в на день, таксисти, як╕ точно знали, як треба керувати державою, зазвичай слухали диск групи 'Любе' або 'Дорожн╓ рад╕о', вони точно не збиралися зводити рахунки з цим життям, але також ╕ не входили до ц╕льово╖ аудитор╕╖ Стаса Михайлова, якого забрали в реан╕мац╕ю, а пот╕м в╕дпустили, в б╕лосн╕жному костюм╕ з х╕мчистки в╕н розгулював баштанами Ставроп╕лля ╕ мугикав соб╕ п╕д н╕с нововинайдену мелод╕ю, а фанатки вигукували визнання у в╕чному коханн╕ в зачинених на сан╕тарну годину караоке, в той самий час в магазин╕ просунуто╖ та прокачано╖ л╕тератури для ╕нтелектуал╕в, тому що, як в╕домо, на Заход╕ нема╓ ╕нтел╕гент╕в, а ╓ сам╕ лише ╕нтелектуали, так ось в ц╕й книжков╕й крамниц╕ мала в╕дбутися презентац╕я книжки 'Ж╕нка, де в не╖ тумблер', туди прийшли також ╕ радикальн╕ фем╕н╕стки з дудками ╕ плакатами, а також ╕з заздалег╕дь заготованими вигуками про утиски ж╕ночо╖ стат╕ такими письменниками з мало╖ л╕тери п, письменники погрожували покликати пол╕ц╕ю, а пот╕м розбили одн╕й з радикальних фем╕н╕сток носа, п╕сля чого пол╕ц╕я ╖м вже була не потр╕бна ╕ вони вийшли через чорний х╕д кудись в подв╕р'я, одне з чисельних м╕ських подв╕р'╖в, у яких вже давно не живе н╕хто з нащадк╕в людей, як╕ приймали у себе Анну Ахматову - сам╕ лише оф╕си пам'ятають вензел╕ на б╕лизн╕ купц╕в Рукавишн╕кових, п╕сля розчинення яких в загальн╕й мас╕ наступив той самий Кронштадтський заколот, нас кидала молод╕сть на Кронштадський л╕д, тр╕снутий н╕с л╕д недогляд. П╕сля цього Елл╕ б╕льше н╕коли не дивилася телев╕зор, не згадувала, в який понед╕лок виходить в ц╕й кра╖н╕ друком телепрограма, вс╕ ц╕ см╕шарики ╕ телепузики з тел╕панням язика, наче безязика вулиця в корчах безладу ╕ без памят╕ про цьогор╕чн╕ под╕╖ одного разу мали постукати в ╖╖ двер╕, як╕ б╕льше нема╓ кому в╕дчинити, Елл╕ не говорила про це нав╕ть з╕ сво╖м психологом-початк╕вцем. Наречена з передач╕ 'Давай розлучимось' спов╕далась з╕рц╕ тубу отцю Феодос╕ю, щоб отримати наставляння щодо вибору з трьох чолов╕к╕в, з якими вона мала розлучитися, кожен з них мав дох╕д, менший за п'ятдесят тисяч, в╕деоролик на сорок дв╕ секунди викликав значне занепоко╓ння громадськост╕, в передач╕ проголосили, що насправд╕ це фр╕лансер в╕д православ'я, який не ма╓ права проводити концерти ╕ чаювання для бабусь, як╕ дуже любили пити чай з╕ смаколиками ╕ сп╕лкуватися з отцем Феодос╕╓м, а Феодос╕й заперечував, що в╕н ма╓ право носити хрест ╕ рясу для проведення концерт╕в, в╕кна школи виходили на в╕кна храму, так само як в╕кна квартири, яку винаймали Елл╕ та Арсен╕й, виходили на фасад л╕карн╕ для псих╕чно хворих, вдень в подв╕р'╖ л╕карн╕ весь час щось копали, пот╕м в подв╕р'╖ з'явилися газони з кам╕ння, ввечер╕ хтось вв╕мкнув св╕тло в анф╕лад╕ к╕мнат, в одн╕й за ╕ншою загоралося св╕тло, а цей хтось йшов нев╕домо куди в тупик анф╕лади, не треба формувати громадську думку - сказали йому, ╕ в╕н б╕льше н╕чого не постив у блогах, окр╕м фотограф╕й котик╕в та тусовок у модних злачних м╕сцях, пот╕м в новинах сказали, що бажання весь час робити селф╕ - це псих╕чне в╕дхилення, засуджувати когось за пости в ╕нтернет╕ в╕н не взявся б, але в одного з наречених було четверо д╕тей в╕д р╕зних ж╕нок, сам в╕н грав у б╕льярд ╕ не заробив протягом життя н╕чого, окр╕м отримано╖ в спадок в╕д бабус╕ й д╕дуся земельно╖ д╕лянки, вс╕ ╕нш╕ наречен╕ сказали, що ця людина ╖м просто не конкурент, ╕ що помаранчева футболка п╕д навмисно протертим п╕джаком св╕дчить про невр╕вноважен╕сть на гран╕, але на пед╕атр╕╖ вони вивчали укуси кл╕щ╕в та р╕зних ховрашк╕в, пот╕м на спин╕ був намацаний горбик на спин╕, схожий на фурункул, але пот╕м в╕н почав ворушити лапками ╕ виявився кл╕щем, якого довелося рясно намазати маззю Вишневського, оск╕льки його голова н╕як не могла полишити шк╕ру ключиц╕, пот╕м прочитала в ╕нтернет╕, що дво╓ чолов╕к╕в подралися через м╕сце для паркування, нав╕ть якось це було см╕шно, якийсь дитячий садок, п╕д все на св╕т╕ можна було п╕двести якусь базу, в маршрутц╕ н╕коли не було в╕льних м╕сць, аг╕тац╕я за кандидата за день до вибор╕в була заборонена, тому ╖╖ вир╕шили зд╕йснювати у форм╕ п╕сенного марафону х╕т╕в на замовлення - п╕сн╕ '╤демо в м╕сто на дискотеку', 'А в╕н такий - мужчина з бородою' ╕ 'Так, я жад╕бний на любов' мали змусити народонаселення ретельн╕ше ставитись до виконання свого громадського обов'язку, але вс╕ мр╕яли про годинник з кристалами санлайт, як╕ продавалися лише в мереж╕ супермаркет╕в санлайт, ╕ цей тариф не д╕яв по вс╕й кра╖н╕. Елл╕ могла б подумати про те, щоб зм╕нити цю кра╖ну на ╕ншу, але глобус б╕льше не крутився проти годинно╖ стр╕лки, ╕ будинку на набережн╕й в╕домий художник малював картини для спас╕ння кит╕в, як╕ потрапили в льодову пастку, субпродуктами ╕ кавою, це були портрети з╕рок шоу-б╕знесу в трик╕мнатн╕й квартир╕ на четвертому поверс╕, де була досить гарна б╕бл╕отека ╕ жила морська свинка на ймення Бойс, фактура яко╖ нагадувала твори Бойса, тому отримала таке ╕м'я, художник наклеював на лоба нал╕пку з написом 'Обережно, нецензурна лексика', розбавляв червоне вино м╕неральною водою, варив найдешевш╕ сосиски з сус╕днього дорогого супермаркету ╕ до╖дав недо╖дену ран╕ше грецьку гостру страву, яку треба намазувати на п╕сний багет, хоча великий пост вже давно зак╕нчився, художнику подобалось ╖сти портрети сво╖х з╕рок шоу-б╕знесу, яку не виставлять в жодн╕й приватн╕й галере╖, хоча вони були дуже апетитн╕, в╕н вважав, що заслугову╓ на багато вищу винагороду, якби його запрошували на фотосес╕╖ для модних журнал╕в ╕ показували в н╕чних ╕нтелектуальних еф╕рах, в╕н обов'язково став би знаменитим. Хоча б на рад╕о о восьм╕й ранку запросили його, одного разу в╕н був на телепередач╕, коли йшов на телебачення, його мало не пере╖хав дорогий автомоб╕ль, а п╕сля передач╕ мама сказала йому, що в╕н якось надто розповн╕в, про його д╕╖ в якост╕ гостя телепередач╕ н╕чого сказано не було, але його не хот╕ли пускати в студ╕ю в б╕лих шортах, про що в╕н також написав обурений пост в блоз╕ та з╕брав дек╕лька коментар╕в. В кра╖н╕ не було культури накопичення кошт╕в та ╕нвестування, але коли вона зрозум╕ла, що неможливо зм╕нювати себе без життя ╕ смерт╕, без здирництва п╕сля здирання шк╕ри - по дв╕ст╕ сантим╕в продавала вона свою шк╕ру, в╕слюков╕ в╕слюча шерсть - казала вона соб╕ не могла в╕дмовити соб╕ ж таки в останн╕й милост╕ молодост╕ - за життя волосся росло на ╖╖ щоках за ж╕ночим типом зволос╕ння, ╕ це волосся неможна збривати жодними бритвами, тому що зрештою вони вкриють весь волосяний покрив, як зазначено в болгарськ╕й книз╕ 'Завжди красива', але вона н╕коли не вважала себе красивою - просто дещо надто шар╕лась в╕д погляд╕в на яскрав╕ рекламн╕ плакати ╕ в╕рш╕ сучасних поет╕в, як╕ тод╕ розв╕шували у вагонах метро - поки ╖деш, можна прочитати дек╕лька катрен╕в, але життя було ц╕кав╕шим за будь-яку драму, тод╕ вона думала, що вуличн╕ художники, як╕ малюють портрети в кафе ЦУМу, малюють саме ╖╖ через неймов╕рну ╖╖ красу, хоча насправд╕ вони малювали ж╕нку за сус╕дн╕м столиком, у яко╖ вочевидь були кошти на оплату малюнку ол╕вцем нашвидкуруч, в той час як у не╖ звичайно цих кошт╕в не було - вона нав╕ть не замовляла н╕чого в кафе, щоб не витрачатися понад будь-яку м╕ру, сид╕ла за столиком ╕ дивилась кудись у б╕к, тому що гарно виглядала в проф╕ль, тод╕ в п╕дземних переходах полюбляли продавати заздалег╕дь намальован╕ портрети Джул╕╖ Робертс ╕ Роберт╕но Лоретт╕, а також клоунськ╕ маски спотворених облич з╕старених малюк╕в, ╕ життя н╕коли вже не було таким, яким мало б бути, якби не телебачення - по першому каналу 'Сиб╕р +' щовечора демонстрували гов╕рливу голову м╕ського голови, який спов╕дувався у сво╖х гр╕хах колектив╕зац╕╖ та розгалуження на г╕лки влади - гом╕лка та ╕нш╕ к╕стки, з яких вже н╕коли не зварити холодець, наваристе м╕сиво на вод╕ та др╕жджах для др╕жджового т╕ста, яке н╕коли не сходить до Великодня, а пот╕м одразу опада╓, хоча б два рядки все одно залишаться в╕д мене, - говорив в╕н ╖й, - ╕ ви будете вивчати мо╖ в╕рш╕ в школ╕, г╕мназистки з в╕йськовими айстрами в бл╕дих косах вийшли на першотравневий парад на честь Парват╕, з╕рвали з себе останн╕ л╕карнян╕ простирадла, занапащен╕ дешевими шоколадними цукерками з л╕кером, як╕ зазвичай чолов╕ки приносять ж╕нкам, в╕д яких хочеться в╕дкараскатись, але нев╕домо, як це зробити, тл╕н та укбар наближа╓ться до тебе ╕ р╕зко пада╓ т╕нню на плече, купу╓ нар╕зку на останн╕й корпоратив, в╕д слова 'корпора' - т╕ло - корпоративна етика - етикет по╖дання виделок, видалила соб╕ в╕с╕мку зл╕ва без наркозу, на зн╕мальному майданчику йшли зйомки ф╕льму про гетьмана з дивними нахилами, наприклад, йому подобались л╕кери м╕сцевого заводу з виробництва неймов╕рно╖ русофоб╕╖ вин - вина н╕коли не приходить одна, тому вони купили портвейн три топори в картонному пакет╕ в супермаркет╕ на Петр╕вц╕ - стояв там десь непом╕тно на нижн╕й полц╕, але вони не могли його не пом╕тити, купили та пили пот╕м б╕ля того самого супермаркету, який не зачинявся н╕ вдень, ан╕ вноч╕, а в кафешц╕ поруч продавали тапас, гострий тапас друго╖ половини нульових, який не розчинявся в шлунковому соку власно╖ соковитривало╖ витискалки червоних порть╓р кольору венозно╖ кров╕ та журнальних столик╕в кольору блювоти грудничк╕в на б╕лому мармур╕ п╕дп╕лля, розбирався в╕н в цих безкольорових в╕дблисках реклам на стегнах стагнованих стегозавр╕в - справжн╕й автолюбитель н╕коли не спить за кермом, як сп╕валося в п╕сн╕, яку весь час передавали нав╕ть без жодного концерту за замовленнями в╕д рад╕о 'Шансон', в╕н не був автолюбителем, лише вчився не натискати на гальма в╕д кожного нападу пан╕ки, коли надто боязко з'╖жджати на розв'язку ╕ вида╓шся сам необачним, який проминув пандус панда-парку, в╕д пост╕йного недосипу ╕ нервового перенапруження вона не пом╕чала вчасно прибуття л╕фту на ╖хн╕й четвертий поверх ╕ не встигала натиснути кнопку, тому стор╕ж сказав ╖й, що у не╖ погана реакц╕я ╕ вона н╕коли не зможе керувати автомоб╕лем, в хаск╕-парку для дорослих д╕тей, в цьому д╕╓тичному недотичному до м╕сткого м╕ського колориту каламутному яру для ярок один хаск╕ викопав ямку ╕ засунув туди св╕й обл╕злий через линяння хв╕ст, а ╕нш╕ д╕яч╕ руху за визволення хаск╕ обл╕пили себе з╕ вс╕х стор╕н пожухлим листям, листя падало на них зверху, ╕ в╕н думав, що стареча деменц╕я н╕коли не полишить його вимучен╕ тексти без анальгетик╕в, вимушен╕ реверанси в сторону розбишак-розбитних колорист╕в, як╕ полюбляють починати вс╕ слова в реченн╕ з одн╕╓╖ л╕тери, гадають на алфав╕т╕ оковито╖, з яко╖ л╕тери почати сво╖ нарди, ╕ н╕коли не зак╕нчують речення, де ма╓ бути крапка зам╕сть багатьох, ти ж ф╕лолог ╕ ма╓ш ч╕тко висловлювати свою думку - сказали ╖й, ╕ вона, присоромлена, справд╕ деякий час думала, що у не╖ ╓ якась думка, яку можна безв╕дпов╕дально висловити на зб╕говиську м╕сцево╖ ╕нтел╕генц╕╖ з велико╖ л╕тери ╤ - на Заход╕ нема╓ ╕нтел╕генц╕╖, сам╕ лише ╕нтелектуали, це не передбача╓ надм╕рност╕ етичних м╕ркувань, зате вони надають перевагу Чехову перед ╤бсеном ╕ п'ють мате, як запов╕дав падре Кортасар, житт╓вий досв╕д дос╕ не розпов╕в ╖й про головне, про що неможливо говорити, тому що потр╕бно мовчати, мовчки повторювала вона нап╕взабутий салоган колишн╕х час╕в 'кохаймося, бо ми того варт╕', минаючи автомати з продажу р╕дненько╖ та ╕нших напо╖в по п'ятдесят грам╕в, тепло на серц╕ ставало п╕сля дек╕лькох заход╕в ╕ вже б╕льше не хот╕лося спочивати п╕д теплим б╕лим каменем, п╕д яким ╕ трава не росте, зростала вона разом з в╕кнами РОСТу, як╕ збиралися закрити в╕вц╕-ростеп╕рц╕ в першу чергу, хто черговий по станц╕╖ та по цьому каб╕нету - питали вони в кожного зустр╕чного-поперечного, поперек бол╕в нестерпно, та все одно треба було малювати ст╕нгазету до першотравневих свят ╕ вигадувати п╕дписи, масовики-вигадники масовано╖ атаки замаскованих бомбовоз╕в вигадували заримован╕ каламбури, п╕д як╕ важко було створити мальований шедевр першодруку Кранаха, канал╕зац╕йна споруда бухт╕ла п╕д назбираним забитими п╕д сам╕ в╕нця старими ки╖вськими дворами металобрухтом металоконструкц╕й - ось вона домовля╓ться з директором птахофабрики про постачання обл╕плених крапками коматозного стану п╕дсв╕домост╕ позашляховик╕в на стоянку, на яку ма╓ впасти здоровезний метеорит, що над╕ля╓ надлишковими знаннями ╕ непотр╕бними простим смертним сюрпризами, наприклад, вона навчилася робити балетне пл╕╓, для якого, як розпов╕дали осв╕чен╕ люди, необх╕дно тренуватися десять рок╕в, ╕ то не факт, що пот╕м щось путн╓ вийде, може бути просто бовтанка-жовтяк, так вона бовтатиметься в сво╓му зеф╕рному безе солодощами для пров╕нц╕йних кафе з вкритими мушиним посл╕дом скатертинами, на як╕ не опираються жодн╕ л╕кт╕, але запросили ╖╖ ж бо представляти оппоблок на наступних виборах ╕ носила вона гречку та ╕нш╕ вироби гречкос╕╖╖в по хатах, не могла намилуватися на портрети ╤вана Франка та розписи затятих франк╕ст╕в, ╕ вс╕ на фейсбуц╕ спали, окр╕м антипод╕в, у яких, мабуть, тод╕ саме наставав ранок ╕ треба було йти у столову та харчуватися розбавленими п╕сним молоком баркат омлетами, барракуда плавала туди-сюди в сво╓му аквар╕ум╕ та не в╕дпов╕дала на погляди поц╕новувач╕в прекрасного, претор╕анц╕ високого престолу простоволосими сво╖ми закидами щодо найвищого стилю - життя званське в трет╕й особ╕ ханськ╕ ст╕льц╕, як╕ вже нема╓ кому продати, тому що самотн╕сть передбача╓ самотужки п╕днят╕ на п'ятий поверх, перерахован╕ та з╕бран╕ за схемою мебл╕, в мебльованих к╕мнатах останнього меблювальника залишились схеми, за якими вона блукала людиною-мурахою переходами, що не ведуть в метро, але хтось весь час попереджав про можлив╕сть виникнення в картат╕й китайськ╕й сумц╕ з базару велико╖ нев╕домого походження вибухово╖ сум╕ш╕, яку треба просто розм╕шати в сво╓му пластиковому стаканчику ╕ поставити на пластидну поверхню, вона хот╕ла б повернути час навспак ╕ розраховуватись в супермаркетах кроково╖ досяжност╕ простроченими кредитними картками, але стор╕нка на фейсбуку н╕як не оновлювалась, як же ти збира╓шся працювати журнал╕стом, якщо не зна╓ш, що таке чек╕н. Занудно муркот╕в в╕н в ╖╖ пиво, в ╖╖ червону соломинку кольору помади, ти ж в курс╕, що червона помада весь час розмазу╓ться, т╕льки ╕ думай, як зберегти контур, носи в клатч╕ серветки, вона мр╕яла працювати в серв╕сному центр╕, тому що прочитала анал╕тичну статтю про серв╕сну економ╕ку, подобалося читати анал╕тику - там вс╕ так╕ розумн╕, аж дал╕ н╕куди йти, а людин╕ потр╕бно ж кудись йти, поки що запросив ╖╖ до себе кудись на Позняки, в такс╕ показував селф╕ на фон╕ виставки косм╕чних апарат╕в та на фуд-фестивал╕, леген╕ мають дихати лише прос╕яним кр╕зь сито хлороф╕лу пов╕трям, вона в╕дверталася - обличчям в тоноване скло, кр╕зь яке краще видно сяйво Первертно╖ Ведмедиц╕ - перевертня, н╕коли не зрозум╕ти, де у не╖ голова, а де лапи та хв╕ст, ще в дитинств╕ лякали пертурбац╕╖ в св╕домост╕ - коли купили астроном╕чний атлас для молодшого шк╕льного в╕ку, щоб батькам не було потреби розтлумачувати вс╕ та╓мниц╕ Всесв╕ту, кр╕зь сито всесв╕ту, створеного ╕ спотвореного за в╕с╕мдесят дн╕в, рухалась вона навпомацки з к╕мнати в к╕мнату в незнайом╕й квартир╕, запитувала - а де у тебе таке ось прим╕щення, шар╕ючись, так ╕ не навчилась не шар╕тися в╕д цього питання, в коридор╕в вис╕ли рядком годинники, як╕ показували час в р╕зних столицях св╕ту - колись була така мода, нев╕домо, чи прижилася на наших теренах, але дехто намагався ╖╖ насл╕дувати, коли ти п'╓ш пиво нав╕ть зранку - це вже точно алкогол╕зм - сказав в╕н ╖й зранку п╕сля н╕чних розмов про музику, що ще чату╓ на двох незнайомих людей, окр╕м н╕чних розмов про музику, нав╕ть якщо вони вдають, що знайом╕ все колишн╓ сво╓ життя, просто зустр╕лися т╕льки зараз - так легше призвича╖тись до самотност╕, тримаючись за руки в темряв╕ в непрасован╕й сп╕дн╕й б╕лизн╕, яку могло б витримати лише справжн╓ кохання, наввипередки намагалися продемонструвати св╕й ╕рон╕чний настр╕й та ц╕леспрямован╕сть, ╕ незац╕кавлен╕сть в довгострокових або просто дещо серйозн╕ших за сп╕льний в╕дчай стосунках, разом дивилися 'С╕мпсон╕в' на погризеному безпородним в сво╖й безпорадност╕ представником родини котячих, який, тиснучи на жал╕сть, м╕г би з╕брати достатню к╕льк╕сть лайк╕в в ╕нстаграм╕, така соб╕ ╕нста-з╕рка для прояв╕в сп╕вчуття, кал╕ка у св╕т╕ здорових людей, як╕ н╕коли не туплять над домашн╕м завданням, роблять його завжди вчасно ╕ взагал╕ знають, що ╖м задали на завтра, все йде за планом, а не як в цьому мульт-сер╕ал╕ на канал╕ нафтогазово╖ компан╕╖, де все одно нав╕щось пригоди нав╕жених консюмерист╕в переривають виплески рекламного креативу, в╕н питав: 'А якщо я при╖ду знову? А якщо я тоб╕ зателефоную, ми будемо разом гуляти в парку та ╖сти пломб╕р, як в сивому дитинств╕?', за стандартами ГОСТу вона мала б в╕дправити його до найближчого гастроному або до гастроентеролога, гарячкуват╕ мамц╕ з╕ сво╖ми нащадками, як╕ весь час щось тягнуть до рота, наче прагнуть заковтнути ╕ перетравити весь св╕т, ц╕ удави - думала вона, гарячкуват╕ мамц╕ закидали б ╖╖ клатчами кольору цегли, попередньо поголивши ╖й голову та намазавши ╖╖ тональним кремом рожевого кольору, тому вона н╕коли не проговорювала сво╖ думки вголос - пручайся, прича╖вшись - цитувала вона когось ╕з класик╕в також не вголос, 'хто останн╕й до ц╕╓╖ ст╕йки бару?' - запитувала у найб╕льш ст╕йких, але н╕хто не в╕дпов╕дав, тому що життя крихке ╕ беззм╕стовне, а життя поц╕новувач╕в м╕цного темного було сповнене неспод╕ванок, наприклад, на станц╕╖ метро 'Льв╕вська брама' вони одного разу влаштували репетиц╕ю Рагнареку - Елл╕ сид╕ла в поз╕ лотосу, на ╖╖ плечах були еполети з ролл╕в та суш╕ як прояв найвищого ступеня несмаку, новор╕чн╕ червон╕ г╕рлянди з червоними з╕рочками звисали з колон, прикрашених амурами та психеями, як╕ тягнули один до одного сво╖ щупальця ктулху ╕ стикалися середньов╕чними гостроносими мештами, хтось розр╕зав соб╕ без╕менний палець кишеньковою ф╕нкою для розр╕зання ф╕н╕к╕в у компот, прикрашен╕ ф╕н╕фтю (якби ще вона знала, що це таке) окуляри психей виблискували при штучному осв╕тленн╕, розбавленому мармуровим пилом - при такому осв╕тленн╕ вона завжди виглядала невиг╕дним чином, наче розфарбований польською косметикою повсталий мрець, коли в╕н прийшов на випускний веч╕р свого ф╕лолог╕чного факультету, де був ╓диним хлопцем на курс╕, виявилось, що вс╕ д╕вчата п'ять рок╕в носили контактн╕ л╕нзи - тепер вони чомусь розслабились ╕ прийшли на свято в окулярах, тод╕ ще не було моди на дорог╕ окуляри ╕ потр╕бно було вдавати, що в усп╕шних людей не бува╓ проблем ╕з зором, вс╕ ц╕ ф╕лолог╕чн╕ д╕ви мр╕яли стати з╕рками телебачення або просто з╕рками, репетирували перед дзеркалом симптоми з╕рково╖ хвороби ╕ тренували гнучк╕сть пальц╕в, внутр╕шн╕й джихад загрожував незданими державними ╕спитами, на другий р╕к вона пере╖хала до нього ╕ вони вир╕шили разом поступати в Щук╕нське училище, тому що у ВГ╤К, на ╖х скромну думку, все одно не прийняли б, а поки що ходили на вс╕ веч╕рн╕ сеанси в Музей к╕но, передивилися н╕му класику без музичного супроводу, вс╕ ф╕льми про бл╕дих рокових ж╕нок з в╕длущеною роговицею ╕ вамп╕р╕в, як╕ в╕чно живуть в сво╓му замку в темн╕й слов'янськ╕й кра╖н╕ десь на задв╕рках ╢вропи, в╕чно мр╕ючи про красунь, як╕ закохан╕ в ╕нших, в зал╕ завжди сид╕ло р╕вно п'ять глядач╕в - мабуть, через те що для меншо╖ к╕лькост╕ ф╕льм просто не стали б крутити на ц╕й стар╕й зернист╕й пл╕вц╕, для синхронного перекладу артхаусних твор╕в камбодж╕йських режисер╕в запрошували найкращих синхрон╕ст╕в м╕ста, як╕ щось бубон╕ли про бубонну чуму та кохання п╕д час холерних бунт╕в - складн╕ ╕сторичн╕ умови були в цих кра╖нах, весь час заколоти ╕ троп╕чн╕ ливн╕, сила-силенна люду сид╕ла в болот╕ та вигадувала найкращий з╕ св╕т╕в, поки в зал╕ не вмикали св╕тло. В╕н не пам'ята╓, куди пот╕м под╕лася ця д╕вчина, а його не прийняли в Щук╕нське училище на факультет режисури - сказали, що в╕н надто молодий, хай приходить поступати через десять рок╕в, а в╕н п╕дготував напам'ять уривок з роману Андр╕я Б╕лого 'Москва', з якого встиг продекламувати лише одне речення, ╕ п╕сню на в╕рш╕ Тред╕аковського з власною музикою, п╕сню йому не дали засп╕вати взагал╕, а в╕н так мр╕яв написати сценар╕й та з╕грати головну роль у власному ф╕льм╕, нав╕ть на моб╕льний телефон - селф╕-ф╕льм, у якого буде один глядач, колись же у автор╕в сучасного к╕нематографу мала прокинутись сов╕сть, незважаючи на те, що Годар заявив про смерть к╕нематографу п╕сля винайдення пульту управл╕ння ╕ нав╕ть зав╕зував свою заяву, йому подобались селф-мейд-вумен, як╕ хочуть водити його в дорог╕ ресторани або хоча б в дешев╕ кафе за рогом ╕ годувати омарами чи круасанами, радше за все передпенс╕йного в╕ку, тому що ним необх╕дно оп╕куватись ╕ дарувати йому брендов╕ реч╕ та безкоштовно водити на культурн╕ заходи, культуру в╕н завжди поважав, або нав╕ть пенс╕йного в╕ку, тому що пенс╕я - це все-таки пом╕тна сума в с╕мейному бюджет╕, заздрив цим пенсам, як╕ ходили туди-сюди дор╕жками дитячого майданчику, загороджуючи собою все, ╕ обговорювали онук╕в та хвороби, скаржачись на пол╕кл╕н╕ку ╕ собес, ╕нод╕ кпинили тим, хто проходив повз них з п╕цою, тому що це шк╕длива ╖жа, нав╕ть не здогадуючись про м╕цн╕ напо╖ в його сумц╕, так вони ╕ проходили разом через цей дитячий майданчик ╕ думали, що н╕що в цьому св╕т╕ не зможе ╖х розлучити, виявля╓ться, окр╕м них самих, образа за образою нанизувалися на сувору нитку, коли на н╕й вже не залишалося м╕сця, вона над╕ла ц╕ буси, як╕ розтелилися см╕тт╓вими перлами по к╕мнат╕, багато чого пот╕м вим╕тали з-п╕д дивану, про всяк випадок вона завжди тримала камеру вв╕мкненою - раптом в╕н скаже щось ц╕каве, пот╕м можна буде змонтувати, але в╕н все б╕льше мовчав або вигадував сюжети для детективних роман╕в, що н╕коли не будуть написан╕, мр╕ючи зрештою розбагат╕ти. Грош╕ були потр╕бн╕ для того, щоб по╖хати на електричц╕ в Мураново, п╕сля пов╕домлення про смерть Ем╕ Вайнхаус вона вир╕шила погуглити, хто це, подивилась ╖╖ ролики ╕ полюбила ╖╖ творч╕сть, за життя н╕чого ц╕кавого в ньому не бачила - сам╕ лише недол╕ки, балакуч╕сть ╕ бажання ман╕пулювати та самостверджуватись за ╖╖ рахунок, а пот╕м для р╕вноваги сам╕ лише позитивн╕ риси характеру, так кохання ╕ не зак╕нчувалось н╕коли за законом сум╕сних блок╕в жуйки 'Д╕рол'.

Вони разом читали 'Принцесу Марсу' не того Бероуза, а ╕ншого, любили просто слова, як╕ можна ставити в дов╕льному порядку, обмеженому правилами граматики, отже майже н╕як не обмеженому, дов╕льна форма заяви про бажання укласти шлюб, на заручинах ╖ли канапки з чорною ╕крою скляних риб ╕ запивали вином 'шато-вовчок', прагнучи закр╕питися у фешн-╕ндустр╕╖, Елл╕ вир╕шила влаштуватися в модний журнал, ╖╖ програмою максимум було потрапити на обкладинку кв╕тневого номеру, тому що в кв╕тн╕ народився класик двох л╕тератур, який пот╕м помер в╕д голоду, а вона була схильна до анорекс╕╖, на сп╕вбес╕д╕ ж╕нка в незручному взутт╕, яке пот╕м взагал╕ зняла, щоб потерти соб╕ ноги, зовс╕м не соромлячись в присутност╕ Елл╕, яка не знала, на чию користь треба трактувати таку повед╕нку, запропонувала Елл╕ посаду кур'╓ра, але не просто кур'╓ра, а такого, що ма╓ ходити оф╕сами великого м╕ста ╕ намагатись продати п╕дписку на журнал, який н╕кому не потр╕бен - журнал про сад╕вництво в умовах нечорноземно╖ П╕вноч╕, а також розносити вс╕ екземпляри, для яких вдалося знайти читач╕в, кому потр╕бне це сад╕вництво, а як же мода - оф╕с журналу мод був на сус╕дньому поверс╕, тому Елл╕ розробила план - познайомитись з головним редактором видання у л╕фт╕ п╕д час вран╕шньо╖ години п╕к, коли актив╕зуються кл╕тини головного мозку, але не п╕сля об╕ду, тому що тут вже не до думок, ╕ не перед об╕дом, коли орган╕зму не вистача╓ глюкози та в╕н почина╓ виробляти зл╕сть, щоб з'╖сти самого себе ╕ все навколо, замилування можливостями кар'╓рного зростання завжди п╕дводило пров╕нц╕йних д╕вчат - головне було потрапити у вавилонську оф╕сну споруду, де було безкоштовне печиво ╕ вода в кулер╕, а пот╕м вона вже зможе писати репортаж╕ про Тиждень моди ╕ робити селф╕ з персонажами в лабутенах, або не робитиме селф╕ та сид╕тиме десь в кутку непом╕тно, пом╕чаючи все, а пот╕м напише роман про та╓мниц╕ св╕ту з╕рок под╕уму, н╕яких неспод╕ванок не бува╓, ╕ якщо в школ╕ ╖╖ навчили писати, це ма╓ п╕ти на користь справ╕, вигадувати п╕дписи для фотограф╕й ╕ заголовки статей, пот╕м писати п╕дводки, а пот╕м отримати ц╕лий п╕двал, не розум╕ючись на п╕двалинах археолог╕чного зац╕кавлення старовинними аспектами вигаданого роману з витончен╕стю, вноч╕ вона ╖ла сирн╕ палички, тому що поклала соб╕ не ╖сти п╕сля шосто╖ години вечора, а вс╕ ц╕ нерви - все одно неможливо заснути, покупц╕ журнал╕в ставились до не╖, як до розповсюджувача безкоштовних килимк╕в для мишок старих ноутбук╕в, н╕хто нав╕ть не пропонував випити кави, Елл╕ засинала на ходу ╕ була не в змоз╕ формулювати думки, формулювання яких було необх╕дне для продажу ручки - ну ось, зовс╕м не ручки, вона хот╕ла сказати щось ╕нше, але забула, що саме, на трен╕нгу вовка з Уолл-Стр╕т треба було продати саме ручку, розбудили слова 'батько знов пов╕з його код╕руваться, а та бабка, яка код╕ру╓, сказала, шо це я його заколдувала', в маршрутц╕ було т╕сно, але затишно - запах ковбасного часнику ╕ парфум╕в з переходу завжди заспокоював Елл╕ ╕ вона вже збиралась др╕мати дал╕, але тут хтось схопив ╖╖ за дреди, як колись в дитинств╕, коли це ще були не дреди, а узбецьк╕ коси, про як╕ вона так довго мр╕яла ╕ ось зрештою ╖х заплели, а сус╕дський в╕домий в к╕лькох дворах хул╕ган вхопив ╖╖ за ц╕ коси та над╕в на голову в╕дерце, а пот╕м постукав лопаткою для кулич╕в, цей ╕мпринтинг, можливо, ╕ зробив Елл╕ нещасною на все подальше життя - вона почала читати Фройда та нео-класик╕в, тлумачила сновид╕ння ╕ пила кальвадос в н╕чних барах, мр╕ючи померти в╕д сухот, але сухоти все не приходили, перекреслюючи такий романтичний план позбавлення св╕домост╕, кальвадос коштував все дорожче, тому що в кра╖н╕ була криза, зв╕льнен╕ з кап╕тал╕стичних фабрик прац╕вники збиралися в шаманських шалманах ╕ смолили сво╖ китайськ╕ пап╕рц╕ з побажаннями щастя, здоров'я та усп╕х╕в в особистому житт╕, Елл╕ вже подумувала про те, що ╖й було б добре опанувати якусь корисну спец╕альн╕сть - наприклад, навчитись шити або в'язати крючком, або хоча б вишивати на п'яльцях подушки, хоча це вже була некорисна спец╕альн╕сть - зв╕льнен╕ прац╕вники кап╕тал╕стичних фабрик спали на сир╕й п╕длоз╕, а ось теплий мохеровий светр ╖м би став у нагод╕, але все на св╕т╕ було л╕ньки, Елл╕ намагалась в затуманеному шк╕дливими випаровуваннями комб╕нату комб╕корм╕в розумом порахувати, ск╕льки у не╖ залишилося грошей, виявлялося, що не наст╕льки багато, щоб у чомусь соб╕ в╕дмовляти, тому вона продовжувала пити дал╕, на самому дн╕ можна було знайти золоту обручку з грав╕руванням нев╕домою мовою, яка приносить власнику лише нещастя, а можна було знайти несмачний осад, який вже краще не пити, але жад╕бн╕сть до вражень змушувала скуштувати все, люди, як╕ читають книжки, завжди керуватимуть людьми, як╕ дивляться телев╕зор, а люди, як╕ пишуть книжки, завжди керуватимуть тими, хто чита╓ книжки, а т╕, хто насправд╕ керу╓ вс╕м ╕ вс╕ма, не дивляться телев╕зор ╕ не читають книжки, це все просто через те, що у нас нема╓ грошей на задоволення елементарних потреб за п╕рам╕дою Маслоу, лише на як╕сь витребеньки п╕дсв╕домост╕, тому що елементарне - це нец╕каво, ось ╕ зараз хтось м╕цно вхопив Елл╕ за дреди, так що вона нав╕ть прокинулась, в маршрутц╕ було просторо ╕ незатишно, тому вона не розум╕ла, чому цей ман╕ак присус╕дився саме до не╖, вс╕ ╖╖ знайом╕ розпов╕дали неймов╕рн╕ ╕стор╕╖ про сво╓ особисте життя, як╕ вигадували - у кого була розвинута уява, або брали з сер╕ал╕в - хто н╕чого ориг╕нального вигадати не м╕г, а тут раптом виявилось, що реальн╕сть ц╕кав╕ша за будь-яку вигадку сценарист╕в, було вже нев╕домо, хто кого коп╕ю╓ - реальн╕сть життя чи навпаки, пот╕м Елл╕ зрозум╕ла, що це той самий хул╕ган ╕з сус╕днього двору, який бив ╖╖ лопаткою для кулич╕в по вдягненому на голову в╕дерцю, а пот╕м, як виявилось, зак╕нчив факультет французько╖ мови ╕ став в╕домим д╕дже╓м, який тепер часто гастролю╓ на турецьких курортах ╕ фотографу╓ться в дорогих готелях, а колись мама заборонила йому тримати вдома собаку, а батько дозволяв тримати собаку, але покинув ╖х та одружився з д╕вчиною, молодшою за цього д╕джея, Елл╕ н╕коли нав╕ть не п╕дозрювала про наявн╕сть у нього музичного слуху, хоча його батьки працювали в оперет╕ ╕ це мало бути спадкове, 'а ким ти працю╓ш?' - запитав нарешт╕ в╕н, Елл╕ почала розпов╕дати про модний журнал та безкоштовне печиво, ╖╖ в╕зав╕ це було вочевидь нец╕каво ╕ в╕н почав роздивлятися вив╕ски за в╕кном черепно-мозкового засобу пересування, Елл╕ теж було нец╕каво розпов╕дати те, що вона розпов╕дала, але шлях╕в для в╕дступу вже не залишилось ╕ вона була змушена фантазувати дал╕ лише для себе, без жодних слухач╕в, якби оформити це в текст ╕ надрукувати на глянсовому папер╕, виглядало б непогано, модне скуйовджене волосся та ╕нтелектуальний погляд, ще додати окуляри, коротеньк╕ вузеньк╕ штанц╕, редингот ╕ кеди, вона завжди або в╕дставала в╕д моди, купуючи одяг на розпродажах н╕кому не потр╕бного товару некондиц╕йних розм╕р╕в, коли ще була занадто худорлявою, або переганяла моду на дек╕лька рок╕в, купуючи реч╕, про появу яких на модному горизонт╕ ще н╕хто не здогадувався, ╕ коли зрештою наставав ╖хн╕й час в сусп╕льн╕й категор╕╖ часу, ╖й вони вже набридали ╕ зношеними вис╕ли в шаф╕, 'розм╕ст╕ть ц╕ кольоров╕ ол╕вц╕ у в╕рному порядку', - казали ╖й на сп╕вбес╕дах, або просили розв'язати задачу на лог╕чне мислення, у не╖ н╕коли не було лог╕чного мислення, ╕ взагал╕ н╕якого мислення не було - можна д╕йти висновку, розглянувши все ╖╖ поцейб╕чне життя на лон╕ мегапол╕су, хоча ол╕вц╕, пензл╕, кульков╕ ручки та н╕гт╕ вона н╕коли не гризла, це було практично ╓дине, на що ╖й вистачало здорового глузду, але вс╕ ц╕ однодн╕вки фешн-безладу, вона могла б стати митцем чи програм╕стом, та вона могла б стати ким завгодно, оск╕льки все, що можна уявити, можна вт╕лити в життя, як написано на мотивуючому магн╕тику, що висить на ╖╖ холодильнику, отже чому б не уявити себе журнал╕стом серйозного економ╕чного видання на кшталт того, яке можна читати в ╕нтернет╕ лише за п╕дпискою, Арсен╕ю був потр╕бен редактор, дуже потр╕бен, ╓дина людина, яку в╕н бачив у рол╕ редактора свого щойно завершеного в сво╖й довершен╕й недоречност╕ роману, працювала в журнал╕ ╕ не хот╕ла редагувати роман безкоштовно, тому що в╕д безкоштовно╖ прац╕ ╖╖ починали мучити докори сумл╕ння ╕ вона вир╕шувала радше зварити новий борщ за старовинним рецептом, але роман був довол╕ ц╕кавий - тут н╕де правди д╕ти, якби це було к╕но, то який-небудь ╕тал╕йський неореал╕зм, щось на кшталт ф╕льму 'Знаджена ╕ покинута', в╕н вважав цю тему зараз як н╕як актуальною для молод╕ на тл╕ скр╕п, як╕ потр╕бно було чимось п╕дпирати, але видавця знайти було дуже складно, оск╕льки твори в жанр╕ ф╕кшн б╕льше н╕кого не ц╕кавили, йому запропонували опубл╕кувати його в ╕нтернет╕ або почати кампан╕ю з краудфвнд╕нгу, оск╕льки це не пол╕тичне розсл╕дування ╕ не ╕стор╕я полонянки гарему, яка досягла вершин самовдосконалення ╕ в╕дкрила студ╕ю ╕м╕джу,саме так, 'вам потр╕бний ╕м╕джевий проект, заяв╕ть про себе, ╕ до вас потягнуться люди, поки що про вас н╕хто не чув ╕ ви н╕кому не ц╕кав╕, ну для початку станьте волонтером, пот╕м подивимось', - говорили йому видавц╕, тварини-безхатченки, власники в╕зочк╕в та альтернативно зд╕бн╕ д╕ти чекали на Арсен╕я, але в╕н сид╕в на диван╕ та дивився новий сезон 'Гри престол╕в', а коли новий сезон зак╕нчувався, в╕н передивлявся стар╕, щоб осв╕жити в пам'ят╕ переб╕г под╕й, кудись виходити з квартири не було потреби - п╕цу та роли йому доставляли сюди, ╕нша ╖жа спричиняла проблеми травлення так само, як ╕ необх╕дн╕сть сп╕лкування з незнайомими людьми, або нав╕ть ╕з знайомим людьми, в╕н все одно забував, як ╖х звуть ╕ де вони познайомились, ситуативн╕ альянси розпадалися на другий день, а родинн╕ зв'язки в╕н не вважав за потр╕бне п╕дтримувати, родич╕ ним також не ц╕кавились, не запрошували на вес╕лля та хрестини, мабуть, вже ╕ не мали певност╕ в його ф╕зичному ╕снуванн╕, сновида якийсь дивився на себе в дзеркало ╕ не хот╕в голитися, тому що кур'╓ру служби доставки п╕ци все одно, поголений Арсен╕й чи н╕, а камеру скайпу в╕н н╕коли не вмикав, додаючи соб╕ та╓мничост╕, отже Елл╕ вир╕шила влаштуватись журнал╕стом в економ╕чне видання, можна нав╕ть вести колонку про те, як територ╕ю РФ тихою сапою захоплюють хитр╕ китайц╕ ╕ що означають слова на кшталт 'н╕хто' - такий соб╕ активний вокабуляр першокласника, а пот╕м додамо китайську мову в св╕й ворд, справд╕, чому б ╖й не вести тут колонку, верстальниця весь час переписувалась з кимось в асьц╕, тому що це був початок нульових ╕ аська саме вв╕йшла в моду, робота, яку можна було виконати за годину, в результат╕ розтягувалася годин на п'ять, ╖╖ весь час кликали в асьц╕ на побачення, але вона н╕як не могла влаштувати особисте життя ╕ говорила позаштатним журнал╕стам, як╕ приносили дискети з рукописами: 'Я згодна з тобою зустр╕чатися', вс╕м по черз╕, звичайно, все вже звикли, Елл╕ це нагадувало ╕стор╕╖ про мешканку психл╕карн╕, яка говорила вс╕м чолов╕кам, яких бачила: 'Ти м╕й наречений', а через п'ять хвилин вже жодного з них не вп╕знавала ╕ йшла дал╕, в кожн╕й палат╕ в не╖ було дек╕лька наречених ╕ жодних обтяжливих зобов'язань, коректор весь час занурювався в зап╕й ╕ його доводилося зв╕льняти, а пот╕м його знову брали на роботу, тому що все-таки прац╕вник найвищого р╕вня, коли тверезий, знав вс╕ правила правопису, не заходячи на сайт 'грамота.ру', прац╕вники редакц╕╖ слухали 'Рамштайн' без навушник╕в ╕ дивились нов╕ випуски 'Масян╕', а також пили чай та ╕нш╕, б╕льш м╕цн╕, напо╖. Бухгалтерка, яка н╕чого не ╖ла ╕ палила по дв╕ пачки 'Мальборо' на день, любила п╕сню 'У кохання оч╕ зелен╕' та сер╕ал 'Бандитський Петербург' з Домогаровим в головн╕й рол╕, кожного ранку, хоча це вже був об╕д, вона розпов╕дала, що було у вчорашн╕й сер╕╖, а пот╕м все одно заробила виразку шлунка, тому що пал╕ння ще н╕кого н╕коли не доводило до добра, одного разу вони йшли в редакц╕ю ╕ побачили ноги свого ген директора в п╕д простирадлом на вулиц╕, бухгалтерка згадала аналог╕чн╕ ситуац╕╖ з улюбленого сер╕алу ╕ розплакалася, тому що н╕коли не стикалася з под╕бним в реальному житт╕, а Елл╕ почала думати, куди б сховатися, тому що нев╕домо, в кого вони хочуть поц╕лити таким чином, але в редакц╕╖ ╖х зустр╕в той самий гендиректор - просто чолов╕к в тому самому костюм╕ та взутт╕, генно-модиф╕кований гендиректор, гендерна недостатн╕сть, глядач╕ вимагали продовження бенкету ╕ в╕н прин╕с з к╕оску каву ╕ морозиво - запаси коньяку в редакц╕╖ були власн╕, коли треба було носити цю благу зв╕стку про л╕чильники води ╕ л╕кування електроенерг╕╓ю по квартирах ╕ дивитись на вс╕х цих бабусь, як╕ тягнуть додому все з╕ см╕тник╕в, а пот╕м ╖х причавлю╓ вавилонський з╕ккурат мотлоху, ╕ на людей, як╕ нав╕ть не можуть п╕двестися з п╕длоги п╕д д╕╓ю метилового спирту, щоб зачинити двер╕ - так ╕ живуть з в╕дчиненими дверима, тому що з квартири все одно нема╓ чого винести, нав╕ть якщо дуже ретельно шукати, чомусь завжди втрьох, хтось десь продав свою квартиру, щоб пити разом, ╕ запрошували розд╕лити радощ╕ забуття, але треба було весь час йти дал╕, дехто розпитував про л╕чильники води по три години посп╕ль, а пот╕м все одно в╕дмовлявся ╖х встановлювати, тод╕ в Арсен╕я не було д╕ючого механ╕зму примушення - лише сила переконання, розмовляти з незнайомцями спочатку ц╕каво, але швидко набрида╓, коли тебе полишають на ╖хню мил╕сть ╕ втекти нема╓ куди, об╕йти якомога б╕льше об╕йсть ╕ заробити якомога б╕льше коп╕йок, копирсатися в хитросплет╕ннях казу╖стики догов╕рного права, поки домовласникам ╕ в╕дпов╕дальним наймачам це все не набридне ╕ вони не поставлять свою запов╕дну галочку, на першотравнев╕ свята вони смажили шашлики ╕ пили за кострубату дружбу народ╕в та ╓днання пролетар╕в ус╕х кра╖н, а пот╕м збирали см╕ття та пуст╕ пляшки ╕ забирали ╖х ╕з собою, оск╕льки вони все-таки були ╕нтел╕гентами ╕ в процес╕ святкування обговорювали невдал╕ переклади твор╕в Фоми Акв╕нського та мошиах╕в, а пот╕м згадували об'яву про те, що чисто не там, де прибирають, а там, де не см╕тять - це мало закр╕пити ╖хн╓ вроджене почуття провини, йти на заводи робити табуретки, або працювати дв╕рниками, а у в╕льний час писати романи, як╕ н╕хто н╕коли не надруку╓, тому що це н╕кому не ц╕каво, а не через гостроту заборонено╖ теми, тонни нец╕кавих роман╕в спалювали вони в сво╖х п╕чках, н╕ким н╕коли не написаних роман╕в, як╕ промовляли про себе подумки в сво╖ самотност╕, роздивляючись вес╕льн╕ фотограф╕╖ друз╕в, пот╕м дивлячись вес╕льне в╕део друз╕в на смартфон╕, ц╕л╕ ╕сторичн╕ пер╕оди випадали з поля зору, поки вони намагались вир╕шити питання ╕снування Бога ╕ нарешт╕ п╕ти спати, в╕чне безсоння не сприяло вир╕шенню в╕чних питань, купував п╕ту в найближчому к╕оску ╕ н╕с ╖й, щоб вона, коли прокинеться, могла пити свою каву з╕ св╕жою вип╕чкою, чомусь саме п╕та подобалась найб╕льше, у не╖ було плюшеве ведмежа з бантиком на ши╖, плюшева панда без бантика, два плюшевих пек╕неси - коричневий ╕ чорний, плюшева черепаха-подушка ╕ плюшевий к╕т, який сп╕вав п╕сню про папу, якщо його добряче потрусити, весь цей зв╕ринець вона перевозила з собою в будь-як╕ квартири, на як╕ вони пере╖жджали, разом з улюбленим з╕бранням твор╕в Агати Кр╕ст╕ - б╕льше вона н╕чого не читала, хоча в дитинств╕ ще подобався Вудхаус ╕ Нечуй-Левицький, але це було колись, вона просто гладила обкладинки в книжкових магазинах ╕ вдихала запах нових книжок, н╕ з чим не можна було пор╕вняти цей запах, зрештою необх╕дно створити аерозоль ╕ розпилювати його в магазин╕ для апетиту читач╕в, так само як зараз розпилюють аерозоль з ароматом смаколик╕в у в╕дд╕л╕ хл╕бних вироб╕в, вона скупила б вс╕ книжки на св╕т╕ ╕ залишила б ╖х у парку, тому що ╖х все одно н╕куди було принести - ось так принести додому ╕ познайомити з плюшевими пек╕несами та черепахами, представити ╖х один одному за правилами етикету англ╕йських класик╕в минулого - едвард╕анського етикету з пам'яттю про королеву В╕ктор╕ю - ╕ пот╕м покласти ╖х на одну полицю, якби була можлив╕сть, вона зав╕сила б вс╕ ст╕ни книжковими полицями, ╕ п╕длоги було б не видно п╕д кле╓ними кор╕нцями, так щоб н╕коли не роз╕брати пр╕звище автора твору - яка р╕зниця, хто там автор, не мр╕яли ж вони насправд╕ про позажитт╓ву славу ╕ позашлюбне творче життя, просто носити св╕чки до церкви у чистий четвер, накрит╕ шматком пластиково╖ пляшки, щоб не згасли в╕д в╕тру, ╕ б╕льше н╕чого не потр╕бно для можливост╕ сприйняття щастя, б╕льш за все ╖й подобались тлумачн╕ словники з незрозум╕лими словами, як╕ н╕хто н╕коли не використову╓ в реальному житт╕ - де ви бачили таких людей, вона боялась комарих-перевертн╕в та покруч╕в, в Зеленому провалл╕ водилося таких багато театрал╕в м╕сцевих жах╕ть, в зранку вони перетворювались на оф╕сний планктон ╕ весь день сид╕ли в соцмережах або др╕мали над сер╕алом 'Теор╕я великого вибуху', ╕м╕туючи активну роботу, а вноч╕ ╖ли чорних ворон╕в разом з п╕р'ям ╕ лазили по деревах, мов персонаж╕ комп'ютерного квесту, але ╖╖ покруч╕ н╕коли не пом╕чали - нав╕ть там вона була н╕кому не ц╕кава, фейс-контроль Зеленого провалля працював хоч ╕ з перебоями, але все одно ч╕тко, вона спробувала пофарбувати волосся в рудий кол╕р, вдягнути чорну футболку ╕з зображенням блискавки ╕ купити червону помаду, але нав╕ть це не допомогло - неприродна засмага видавала в н╕й чужинця, отже лише буккрос╕нг залишали ╖й ц╕ люди, а не справжн╓ красне письменство, в╕д якого холоне п╕д ложечкою та хочеться скор╕ше прокинутися завтра вранц╕, щоб д╕знатися, що буде дал╕, або нав╕ть взагал╕ не засинати, тому що пропустиш щось ц╕каве, так само вона грала в гру про др╕бних пташок ╕ свиню, на яку вони нападають, кидаючи яйця, в магазин╕ був овоскоп, але там Елл╕ н╕чого особливого не спод╕валася побачити, гра швидко набридала, але альтернативи все одно не було, буд╕вельна компан╕я, в яку Елл╕ влаштувалася п╕сля невдалого кар'╓рного злету в газет╕, який зак╕нчився пад╕нням в пр╕рву богемного безладу безгрош╕в'я, не надавала на розгляд прац╕вник╕в жодн╕ ╕нш╕ вар╕анти дозв╕лля - доступ в соц╕альн╕ мереж╕ був заблокований, нав╕ть поштою користуватись було заборонено, раптом вибовта╓ш комусь комерц╕йн╕ та╓мниц╕, або розпов╕си нав╕ть спец╕ально, що ще г╕рше, на гор╕шньому поверс╕ весь час сварилися ╕ били посуд, напрочуд гармон╕йна пара були ц╕ сус╕ди, весь час згадували все сво╓ сп╕льне минуле - така гарна пам'ять на почуття, як╕ вже н╕коли не повернуться, але щось ╖х тримало разом на одн╕й жилплощ╕, яку вони н╕коли не розм╕няють, не страх же самотност╕, в╕д яко╖ в╕двика╓ш за ст╕льки рок╕в сварок, що неможливо уявити себе н╕кому не потр╕бним, простяга╓ш руку, а там пустка, ран╕ше там завжди хтось був, хоча могли дати добрячого стусана, але це все-таки прояв теплоти б╕лкових т╕л, а тепер зовс╕м н╕кого, так╕ ╜речн╕ вони - ц╕ сус╕ди, завжди недоречн╕ жарти на будь-яку тему, включно ╕з забороненими в гарному товариств╕ - про доходи ╕ пол╕тичн╕ переконання, разом ╖ли ч╕пси з со╓вим молоком ╕ сварили владу, яка намагалася регулювати життя ╕ндив╕д╕в шляхом пост╕йного залякування, було досить лячно, але не дуже, тому що р╕вень особисто╖ свободи дозволяв заховатися в якусь найвужчу шпарину ╕ не реагувати на подразники, хтось тицяв голкою ╕ намагався перенести на препаратне скло, п╕дхопити за целюл╕тний б╕к з гречаною кашею ╕ змусити танцювати модний тверк, про який б╕льше н╕хто не згадував у наступному сезон╕, але вони були просто дв╕ ╕стоти з поганою поставою, як╕ звикли одна до одно╖, як до самого себе, ╕ н╕хто не м╕г би когось ╕з них переконати в тому, що цей вар╕ант реальност╕ невдалий ╕ десь ╕снують б╕льш прийнятн╕ для тебе - варто лише в╕дчинити двер╕ п╕д'╖зду ╕ забути код, щоб н╕коли сюди не повернутися, разом ╖м ставало знаходитись в одному прим╕щенн╕ все б╕льше незручно, а ╕нш╕ люди вже не викликали жодно╖ ц╕кавост╕, тому що вони зрослися, немов с╕амськ╕ близнюки, як╕ понад усе мр╕ють розд╕литися, але помруть в╕д нестач╕ кров╕, коли це нарешт╕ станеться. Н╕хто з них насправд╕ не помер, хоча думки под╕бн╕ виникали пост╕йно, але померти на власне замовлення трудящих не так вже й просто, лягти ╕ закрити оч╕, ╕ н╕ про що не думати, ╕ не п╕д╕йматися б╕льше н╕коли, як Лазар в ╕ржавому простирадл╕, не читати вголос один одному книжки про Б╕ле ╤кло та про Гоголя в житт╕, в╕н весь час просив у когось грош╕ ╕ н╕хто з друз╕в його не любив, якщо в╕рити листам, хоча вс╕ шанували його ген╕альн╕сть, любити на в╕дстан╕ значно легше, але притиснутись щокою можна лише до велико╖ плюшево╖ черепахи, яка прийма╓ форму тво╓╖ голови, зам╕сть того щоб дати тоб╕ добрячого стусана.

Н╕коли не телефонувати сво╖м колишн╕м у стан╕ алкогольного сп'ян╕ння запов╕дав Заратустра - збирати котан╕в ╕ сипати ╖м поб╕льше поживних корм╕в для жвавост╕ - зомб╕-апокал╕с╕с вже настав, н╕кому не вистачало дешевих пакет╕в з╕ св╕жим пов╕трям ╕ пов╕тряних кульок, як╕ треба в╕дпускати в пов╕тря, пот╕м вони н╕коли не повертаються - л╕тають там десь сам╕ собою, сипати с╕ль в теплий кис╕ль ╕ розм╕шувати його чайною ложечкою, вта╓мничено посм╕хаючись, Елл╕ н╕коли не йшов агресивний мак╕яж або бродвейський грим, але ╖╖ запросили на роль вервольфа в першому в╕тчизняному ф╕льм╕ жах╕в - звичайно, вона мр╕яла грати роль в╕дьми з бл╕дою прозорою шк╕рою та гарними фарфоровими зубами, але так╕ рол╕ роздають лише однокурсницям д╕тей продюсера, а на роль вервольфа н╕хто з них не претендував - знайти бажаючих було досить важко, Елл╕ н╕коли не вважала себе фотоген╕чною або просто не п╕дозрювала силу сво╓╖ навряд чи прийнятно╖ для прояв╕в недоречно╖ уваги зовн╕шност╕, тому не боялася експериментувати, вони по╖хали в глухе карпатське село, де нав╕ть не було вайфаю, продюсер пооб╕цяв, що у раз╕ усп╕ху (усп╕х у даному випадку - в╕дбити хоча б половину витрачено╖ суми) буде знятий с╕квел, а пот╕м, можливо, нав╕ть сер╕ал з елементами чорно╖ мелодрами, Елл╕ заф╕льмували на фон╕ кв╕тучо╖ гори, укв╕тчано╖ за допомогою комп'ютерно╖ програми, ╕ дали ╖й в╕льний час до вечора, коли в╕дбуватимуться зйомки в╕зиту до ворожки, рекв╕зитор вже прин╕с живих кажан╕в, як╕, як в╕домо, харчуються мишами ╕ полюбляють впиватися пазурами у волосся необачних турист╕в, заплутуючись там ╕ вириваючи ц╕л╕ пасма. В шухляд╕ столу в як╕йсь хат╕, де знайшла притулок зн╕мальна група, Елл╕ найшла першотравневу лист╕вку ╕з зображенням серпа ╕ молоту, як╕ легко трансформувалися в зображення айфону, якщо подивитись п╕д ╕ншим кутом, ран╕ше так╕ лист╕вки давали у навантаження в книжкових крамницях, ╕ це було набагато при╓мн╕ше, н╕ж навантаження у вигляд╕ к╕лькак╕лограмових гир чи банки к╕льки, з яко╖ неможливо зробити закладку для нового бестселера Майн Р╕да в б╕бл╕отец╕ пригод, на сус╕дньому л╕хтарному стовп╕ н╕коли не гор╕в той л╕хтар, але сушилися простирадла ╕ поруч в заростях кропиви або ╕нших екземпляр╕в флори, що росли в тих краях, краяв душу сво╖м соп╕нням ╖жачок, десь вирина╓ вноч╕ стара затоплена церква ╕ святий-песиголовець дивиться сумно на незрозум╕л╕ сучасним читачам письмена, л╕тера до л╕тери виписана так ч╕тко, але патина вкрива╓ все, тим самим збер╕гаючи. В так╕й м╕сцин╕ було не важко пов╕рити нав╕ть в ╕снування песиголовц╕в, але незважаючи на це Елл╕ все одно наважилась скуштувати м╕сцеву шаурму через в╕дсутн╕сть звичного макдональдсу, пот╕м десь вешталась навколо центру села до самого вечора - в центр╕ села стояла найстар╕ша хата, яку предки викупили ще у во╓води Яна-Казим╕ра, а на фасад╕ найстар╕шо╖ хати вис╕ла мемор╕альна табличка, що пов╕домляла про належн╕сть ц╕╓╖ споруди родин╕ всесв╕тньо в╕домого поета, який завжди мр╕яв жити в Париж╕ або хоча б у Вроцлав╕, але н╕коли не ви╖жджав за меж╕ села, ов╕яний серед односельц╕в легендарною славою в╕длюдника та психопата, який вноч╕ викопував крот╕в з ╖хн╕х н╕рок ╕ змушував ╖х шукати Чумацький шлях в глибинах п╕дсв╕домост╕ - про це Елл╕ розпов╕ла т╕тонька-екскурсовод в модн╕й футболц╕ з портретом батька психоанал╕зу ╕ написом 'Дякую д╕ду за л╕б╕до', окр╕м Елл╕ в╕дв╕дувач╕в в хат╕-музе╖ б╕льше не було, щоб дочекатись появи хоч когось, хто в╕дчинить двер╕ та впустить ╖╖ всередину, ╖й довелося чекати з п╕вгодини - н╕хто не оч╕кував появи зац╕кавлених творч╕стю в╕домого в╕длюдника турист╕в ╕ т╕тонька-екскурсовод пила домашн╕ наливки з чашки з написом 'Найкращому роб╕тнику м╕сяця' ╕ водночас грала в злих пташок, щоб не гаяти часу марно, ╕ згадувала часи молодост╕ та л╕кування у Скл╕ф╕, де актов╕й зал╕ виставлен╕ в рядок в майонезних баночках непошкоджен╕ м╕зки вищого кер╕вництва збирали ц╕кавих з ус╕х куточк╕в неосяжно╖ ╕мпер╕╖, поки головний терапевт в малиновому сарафан╕ ╕ кокошнику з пристебнутою косою сп╕вала п╕сню про калинку-малинку в супровод╕ хору претендент╕в на виписку, Елл╕ вже готова була почати битися головою в прист╕нок, але тут двер╕ в╕дчинилися ╕ т╕тонька-екскурсовод запросила ╖╖ до господи ╕ розпов╕ла про все вищезазначене, але, звичайно, в б╕льш розлог╕й форм╕, ╕накше б ╖╖ розпов╕д╕ не вистачило на п'ять академ╕чних годин - саме ст╕льки, за в╕дчуттям, провела Елл╕ в найстар╕ш╕й хат╕ села, пот╕м т╕тонька-екскурсовод пригостила ╖╖ ча╓м з трав, як╕ селяни збирають в л╕с╕, а також цукерками 'трюфель' з начинкою з трюфел╕в, як╕ селяни теж збирають в л╕с╕ нав╕ть без допомоги спец╕ально дресированих свиней - лише характерники ╕ лозоходц╕, канатна дорога на той б╕к кордону ╕ дуже багато янтарю, який теж ╓ кому збирати - подумки б╕дка╓ться т╕тонька-екскурсовод, а чи ви зна╓те, що ╖дять бобри, вони харчуються деревом, так, саме вс╕ ц╕ смереки точать бобри сво╖ми гострими ╕клами, клацають ними злов╕сно ╕ перемовляються мовою жест╕в, пот╕м п╕рнають в г╕рськ╕ потоки ╕ зникають в сво╖х запрудах, а т╕тоньц╕-екскурсоводу нема╓ за кого нав╕ть вийти зам╕ж, тому що н╕хто не ц╕кавиться знаними здобутками св╕тово╖ л╕тератури, вона вже перетворилася на даму-примару з новор╕чного мюзиклу про втечу зв╕р╕в, нав╕ть великих статк╕в не потр╕бно ╖й для щастя ╕ для проведення сп╕ритичних сеанс╕в наодинц╕ з╕ сво╖м чайним блюдечком, на якому окр╕п роками вимальовував сво╖ горохов╕ розпливчаст╕ в╕зерунки, поет ╕нколи в╕дпов╕дав на ╖╖ риторичн╕ запитання, спрямован╕ кудись в еп╕центр мигот╕ння лампочки, яку не було кому прикрутити, щоб вона врешт╕-решт не мигот╕ла, а силою думки чи г╕пнозу вона збагачувала уран словникового запасу (тут вже було б нав╕ть занадто, але н╕хто все одно не чу╓), запитувала, чи скоро зима, чи не полопаються банки з ог╕рками, коли лампочка мигот╕ла два рази, це означало 'так', а один раз - 'н╕', вже був час готуватися до ленд-арту ╕ робити запаси нових сол╕нь, Елл╕ було соромно, що вона так ╕ навчилася готувати, тому що нова культура споживання передбача╓ лише харчування поза межами квартири, вона нав╕ть не купляла ц╕ красив╕ керам╕чн╕ мисочки з ╕╓рогл╕фами для веганських салат╕в або ч╕пс╕в, пуста ╕ стерильна в терм╕нах чистоти кухня якось заспокоювала, бо ти найкращий ╕ тв╕й час варту╓ кращого застосування, на ленд-арт╕ об╕цяли банановий смуз╕ та к╕ш, на п╕дстав╕ цих думок про ╖жу Елл╕ зрозум╕ла, що знову голодна - вран╕шня шаурма вже встигла перетравитися ╕ шлунок почав перетравлювати сам себе, уявивши цю картину, Елл╕ злякано подивилась на фотограф╕ю всесв╕тньо в╕домого поета в родинному кол╕ - ось в╕н в центр╕, тому що вс╕ ц╕ ж╕нки у великих б╕лих капелюхах з кв╕тами, у б╕лих сукнях та з б╕лими парасольками в╕д сонця, як╕ оточують його з╕ вс╕х стор╕н, покладають на нього вс╕ сво╖ над╕╖, в╕д безнад╕йност╕ пров╕нц╕йного життя без вайфаю - вс╕ св╕тов╕ в╕йни пройшли повз них, не зачепивши нав╕ть кра╓чком вуха, не краяли серце пов╕домлення про наелектризований др╕т та ╕нш╕ газетн╕ вир╕зки, як╕ можна збер╕гати роками, а можна витрачати менш економно, п╕дстеливши п╕д скривавлену шию, тому що на земл╕ достеменно холодно, нав╕ть якщо це не зима, десь там виходили друком його зб╕рки, на вих╕д яких в╕дкликався який-небудь особливо приск╕пливий критик, який взагал╕ просто звик реагувати на будь-яке коливання пов╕тря, щоб мати уявлення про ландшафт ╕ середню температуру в л╕карн╕, але вони старанно вир╕зали ц╕ статт╕ затупленими ножицями ╕ ховали п╕д скло в каб╕нет╕, де запилен╕ фол╕анти класик╕в запилювались в сус╕дств╕ з п╕дшивками журнал╕в 'Нива' та 'Св╕т мистецтва', вони довго намагалися згадати його пр╕звище, або радше вгадати з перем╕шаних в мозку якимось блендером для молока ╕ полуниц╕ л╕тер, воно все одно н╕ про що ╖м не говорило, але слугувало паролем до якогось ╕ншого св╕ту, де весь день говорять про л╕тературу, а вноч╕ вичитують гранки з масними в╕д сирних гр╕нок пальцями, одного разу вони прочитали про вбивство наступника престолу, поет тод╕ саме хвор╕в на нежить ╕ не виходив з каб╕нету нав╕ть для веч╕рньо╖ гри у п╕дкидний в╕ст, наступник престолу загинув разом з╕ сво╓ю дружиною у в╕дкритому л╕музин╕, вони завжди мр╕яли про╖хатись в такому десь по центральн╕й вулиц╕ Черн╕вц╕в з пляшкою шампанського, як на дорогому вес╕лл╕, але жодна з них так ╕ не вийшла зам╕ж, плекаючи талант брата, який натом╕сть в╕дмовився в╕д сво╓╖ частки родинного спадку на ╖хню користь, подумки проклинаючи цей ведмежий куток ╕ вс╕х його кл╕щ╕в, лещатами треба було витягати кожне слово, нав╕ть якщо не в риму - хто сказав, що б╕л╕ в╕рш╕ писати легше, складно тут було все, на конкурс╕ патр╕отично╖ поез╕╖ на користь б╕дних, головним призом на якому слугувало велике пластикове вухо Ван Гога, з якого стирчали англ╕йськ╕ булавки, що ночами впивалися в спину, коли якось не так повернешся на ╕нший б╕к, поет не зайняв жодного, нав╕ть якогось останнього м╕сця, вс╕ ╕нш╕ л╕тератори сторонилися його ╕ про щось переш╕птувались в його присутност╕, зловт╕шно посм╕хаючись, один з них на пропозиц╕ю обм╕нятися новими зб╕рками в╕дпов╕в, що його зб╕рку можна придбати у видавця, а зб╕рки ╕нших автор╕в йому просто вже нема╓ куди складати, в╕д образи поет п╕шов у кав'ярню ╖сти торт 'мазох' та запивати його ал╕готе, що вважав тод╕ верхом вишуканост╕, а поети-патр╕оти зав╕ялися в суш╕-бар, сестри чекали на поета вдома ╕ б╕дкалися з приводу його нежитю, який тод╕ л╕кували за допомогою печено╖ картопл╕ та китайських яблук - апельсин╕в, вони кожного дня вичитували в газетах пов╕домлення про нов╕ судов╕ справи, пов'язан╕ з екстрем╕змом, ╕ думали - що робити, якщо сюди прийдуть, в╕н не витрима╓ тортур ╕ в усьому з╕знаються, нав╕ть в тому, про що н╕чого не зна╓, дивились на сво╖ похован╕ п╕д склом вицв╕л╕ партб╕лети ╕ перераховували сво╖ пенс╕йн╕ коп╕йки на його лицьовий рахунок, щоб йому там комфортн╕ше страждалося в ц╕й глухоман╕, де можна було надибати ведмедя гр╕зл╕, який ри╓ться в см╕тт╓вому контейнер╕ в пошуках прострочених консервованих боб╕в у томатному соус╕, деяк╕ обличчя з╕ св╕тлин тод╕ вже повир╕зали, наче цих людей н╕коли не було, але прост╕р, який заповнювало ╖хн╓ т╕ло, не зсихався ╕ не розширювався в╕д значущост╕ под╕╖ навмисного викреслення, вс╕ ╕нш╕ персонаж╕ св╕тлини поводились так само, як ╕ ран╕ше - тобто мовчки дивились на мигот╕ння лампочки десь за горизонтом, зв╕дки мала вилет╕ти прямо на них малокал╕берна пташка кол╕бр╕, автор колискових попереджав ╖х про те, що найстрашн╕ший спалах справа ╕ необх╕дно бути обережними, вони тримали п╕д сорочками спец╕альн╕ обереги, освячен╕ в г╕рському монастир╕, збирали г╕рську паводкову воду в пляшечки в╕д дешевих л╕кер╕в ╕ теж святили разом з ус╕м, що могло бути використане в якост╕ запоб╕жного заходу проти викреслення з пам'ят╕, поводились, наче справд╕ н╕чого не в╕дбулося - в╕н просто по╖хав у в╕дпустку на води ╕ скоро повернеться, дати м╕ж рискою теж говорять дещо про того, хто потрапив у лещата ╕стор╕╖, так довго сторонитися людей, щоб н╕хто не м╕г вказати, де знаходиться горбик, б╕ля якого лежить розбите дзеркальце ╕ дзвоник, той самий дзвоник, з яким ти ходив у першому клас╕, викликаючи душ╕ до оживлення, нарешт╕ настав той зомб╕-апокал╕псис, про необх╕дн╕сть якого так довго говорили на с╕льських сх╕дках в хат╕-читальн╕ осв╕чен╕ каменяр╕, а вони цього нав╕ть не пом╕тили - так само читали газети з╕ спростуваннями в наступних номерах, рад╕ли введенню в експлуатац╕ю нового пульман╕вського вагону ╕ винайденню пен╕цил╕ну, ╕стор╕я ж не ма╓ зак╕нчитись на цьому, щось там ма╓ бути пот╕м - рух вперед, який виявля╓ться рухом по колу, по кому намальоване це коло, по кому воно дзвонить у тебе вус╕ ц╕лий день, ╕ нема╓ кому вгадати, в якому саме, намага╓шся вгадати сам, сид╕ли разом б╕ля одного вогнища ╕ сп╕вали бард╕вськ╕ п╕сн╕ з трьох нот, Елл╕ вп╕знавала з них лише одну - таку найтоншу, як комариний писк, пот╕м вони з'╖ли один на двох омлет в омлет-бар╕ та повернулися на зн╕мальний майданчик, Елл╕ раптом спало на думку, що вона не зможе зав╕тати до ворожки в грим╕ вервольфа, але автор╕в сценар╕ю та режисера ця дилема не гн╕тила, творець найсмачн╕ших у м╕ст╕ хот-дог╕в саме розпов╕дав, куди в столиц╕ треба ╖хати за найкращим фалафелем, ╕ все члени зн╕мально╖ групи його уважно слухали, дехто нав╕ть щось конспектував у смартфон╕, щоб пот╕м розширити пом╕ж друз╕в, вервольф приходить до ворожки ╕ запиту╓, як Елл╕ влаштувати сво╓ людське та ж╕ноче щастя, щоб не так само, як у суфражисток, а щоб затишок ╕ родинне вогнище, ворожка ворожить на кров╕ з м╕зинця в сум╕ш╕ з кавовою гущею ╕ бачить майбутн╓, н╕чим не краще за тепер╕шн╓, ведм╕дь гр╕зл╕ знаходить п╕д смерекою знаряддя для розр╕зання карт час╕в Першо╖ св╕тово╖, як╕сь так╕ зал╕зн╕ д╕вахи з печеною картоплею зам╕сть очей обн╕мали його та хот╕ли затягти в провалля, а маятник стовбичив на одному м╕сц╕ - якась маячня для домогосподарок в╕дбувалася в цьому чар╕вному л╕с╕, не оленятко Бемб╕, а в╕йна вс╕х проти вс╕х, в╕н вир╕шив здолати спокусу, п╕дкорившись ╖й, та купив у та╓мн╕й крамниц╕ в В╕дн╕ ов╕яного пл╕тками хлиста, пл╕ткар╕ кажуть, що тут нема╓ н╕чого ц╕кавого - просто флер забороненого плоду, в╕н в╕дтворив по пам'ят╕ перел╕к санкц╕йних продукт╕в ╕ вир╕шив, що там начебто нема╓ плод╕в, окр╕м апельсин╕в - отже що там за пл╕д знайшли в едемського саду, дивився через натерте до блиску скло кав'ярн╕ на панянок, як╕ гуляли бульварами без супроводу и шукали, де краще ловить безкоштовний вайфай, дехто з них заходив до кав'ярн╕, щоб спитати пароль, саме здатн╕стю до рефлекс╕╖ в╕др╕знявся в╕н в╕д тих, хто дума╓, що к╕стки згорають при температур╕ 760 градус╕в, в такому пекл╕ сид╕в у кав'ярн╕ без кондиц╕онеру, бо тод╕ ще не ╕снували нав╕ть вентилятори, ╕ роздивлявся щиколотки панянок, принаймн╕ вдавав, що йому це вда╓ться, вполювати безкоштовний вайфай, в╕дправити смайлик у вигляд╕ бокалу з вишенькою та йти дал╕ кроком житт╓рад╕сного фланера, не дивлячись по сторонах - ось був його ╕деал проведення в╕льного часу, а в п╕дземелл╕ його жила Принцеса Фтора, красуня з рудим волоссям ╕ кв╕ткою лотосу на пласких грудях, яка зустр╕чала його сандв╕чем ╕ келихом фалернського, а в╕н ц╕лив ╖й просто у п╕дбор╕ддя, щоб в╕рн╕ше збити з них, Принцеса ховала синц╕ п╕д тональним кремом ╕ казала, що вдарилась об двер╕, як╕ не пом╕тила в темряв╕, ╖й дек╕лька раз╕в на тиждень радили пере╖хати до притулку для ж╕нок-жертв с╕мейного насильства, але на вс╕ ц╕ пропозиц╕╖ вона в╕дпов╕дала, що сама в усьому винна ╕ правильно в╕н робить, що ╖╖ б'╓, тому що у не╖ все одно не вистача╓ розуму приготувати сандв╕ч так, щоб йому подобалось, ╕ взагал╕ вона не дба╓ про св╕й зовн╕шн╕й вигляд, така психолог╕я жертви була притаманна багатьом мешканкам в межах кола, що окреслювало центр колишнього м╕ста, на звалищах якого ще знаходили старовинн╕ амфори ╕ сатиричн╕ поеми про сатрап╕в, то що ж чека╓ на мене в майбутньому? - запитувала Елл╕, на що ворожка в╕дпов╕ла без особливого ентуз╕азму, що на Елл╕ оч╕ку╓ комп'ютерна гра, головною геро╖нею яко╖ вона ╕ так вже ╓ з самого народження, тому ╖й треба ╖сти менше пир╕жк╕в та б╕льше шпинату ╕ готуватися до гарячо╖ фази протид╕╖, Елл╕ взагал╕ не мала нам╕ру д╕яти - вона мала нам╕р зняти самотужки складний вервольф╕вський грим ╕ лягти спати, поки л╕чильник крутиться в протилежну сторону, але ворожка недвозначно пов╕домила про те, що на новий р╕вень ти потрапиш незалежно в╕д сво╖х нам╕р╕в ╕ бажань, нав╕ть якщо тридцять три роки пролежиш на диван╕ перед зламаним телев╕зором, все одно пот╕м потрапиш на дайверське сафар╕ з глибоким зануренням, отже те, що ма╓ трапитись, не пройде повз тебе, комп'ютерна граф╕ка попереднього покол╕ння якось не надихала на подвиги - мазанки, копанки, соняхи, Арх╕мед, який говорить у п'ятницю: 'Дайте мен╕ пляшечку в╕скарика - ╕ я переверну тут усе', м╕м╕м╕шн╕ малюнки малогабаритних моза╖к, мало не сталося щось, про що не напишуть в жодн╕й газет╕ включно з тими, де майстерн╕сть виготовлення влучних заголовк╕в була зведена до м╕н╕муму ще при попередньому режим╕ - ворожка зникла з-перед очей зляканого вервольфа ╕ лячно на╖жачилась на веранд╕, де зазвичай кажани ловили комар╕в, транше╖ та окопи на подв╕р'╖ заросли окопником, з якого варили спец╕альну житт╓дайну мазь, яку пот╕м щодня рекламували по рад╕о в об╕дню перерву, зубож╕ле населення мегапол╕су мр╕яло про зас╕б, який вир╕шить вс╕ проблеми раз ╕ назавжди, але було не готове вдаватися до радикальних заход╕в, жрець культу Ваала в центральному п╕дземелл╕ м╕ста думав про плавлений сир ╕ створив плавлений годинник, призначення якого залишалося незрозум╕лим для сторонн╕х спостер╕гач╕в, а пот╕м в╕н почав закликати в╕рян сво╓╖ п╕дземно╖ церкви в колектор╕ покаятися ╕ зняти з себе тягар гр╕х╕в шляхом сапоспалення, поки колектори не почали телефонувати вс╕м знайомим ╖хн╕х знайомих, дехто з в╕рянок п╕сля цього йшов робити ман╕кюр з шелаком ╕ фарбувати волосся в рудий кол╕р, щоб приховати свою воцерковлен╕сть ╕ почати нарешт╕ витрачати кредитн╕ кошти, а решта просто купувала антидепресанти, тому що на щось ╕нше не вистачало фантаз╕╖, в╕рус перемогоб╕сся захоплював все нов╕ рег╕они кра╖ни, яко╖ б╕льше не було на мапах гуглу, але в ╕снуванн╕ яко╖ все ж таки кожен м╕г пересв╕дчитись на власн╕й шк╕р╕, не спотворен╕й випаровуваннями ог╕ркового лосьйону, т╕кати не було куди, тому що людина створена сусп╕льством ╕ н╕куди не може под╕тися в╕д сусп╕льства, як сказав ще один мудрець, колись Елл╕ продавала в╕деокасети на ринку, тод╕ ще в╕део записували на в╕деокасети, хоча молод╕ вона вол╕ла про це не пов╕домляти, на одн╕й з касет була гарна н╕ма д╕вчина з╕ скуйовдженим волоссям, тобто вона була зовс╕м не н╕ма, звичайно, але для суб'╓кта сприйняття цей факт не мав жодного значення, значення мав лише тапер, а в не╖ була роль без сл╕в, пот╕м вона перетворилась на к╕борга через жерц╕в Ваала, як╕ п╕дступно розд╕лили ╖╖ на дв╕ р╕зн╕ особистост╕, мов доктора Джек╕ла ╕ м╕стера Хайда, д╕вчина намагалась пручатися, все гаразд - грош╕ ╓ - говорили пластил╕нов╕ плакати на брук╕вц╕ перед будинками аристократ╕в, ╕ не було п╕дстав ставити п╕д сумн╕в правдив╕сть цього твердження, пот╕м вона почала виступати на трен╕нгах особист╕сного зростання, купувала лише орган╕чн╕ продукти в тюбика в╕д зубно╖ пасти, тому що в дитинств╕ мр╕яла стати космонавтом, щоб куштувати так╕ страви, як╕ треба вичавлювати з тюбик╕в, завжди заздрила через те космонавтам, вона ╖ла б ╕ зубну пасту, тому що при нещасн╕й любовн╕й залежност╕ може зупинитись серце ув╕ сн╕, а окр╕м цього - третина самогубств пов'язана з нещасним коханням, колись ╕ вона в╕рила в нещасне кохання, тому що щасливе воно не ма╓ жодного сенсу, так просто - позадаватися або поскаржитись комусь, щоб заздрили чи жал╕ли, кому як б╕льше подобалось - в б╕лому сво╓му жалобному вбранн╕ сид╕ла вона б╕ля в╕кна ╕ вдихала пил розпеченого асфальту ╕ сп╕вала п╕сню про Путивль, н╕хто не звертав жодно╖ уваги на рад╕олу - смаки бувають р╕зн╕, ╕ не завжди корисн╕, вона хот╕ла досп╕ватись до зупинки серця в пекельному простор╕ орендовано╖ за багато чужих злотих квартири, злидн╕ н╕коли не бувають естетичними, ╕ вона теж вол╕ла б втекти в╕д цього злиденного життя до суконь в╕д Мюру ╕ Мер╕л╕зу - просто подобалась незрозум╕ла назва, ╕нод╕ ввечер╕ вона п╕д╕ймалась на Володимирську г╕рку, г╕ркий полин р╕с на сух╕й глин╕, г╕ркий полин зривали ╕ додавали в якост╕ барвника в морозиво, тому що жодн╕ ╖ст╕вн╕ витвори природи не мали пропасти без використання, красиве ╕ корисне т╕ло сво╓ вона вир╕шила запов╕дати науц╕ - в червоному ун╕верситет╕ того самого Володимира, який прикрашав г╕рку, був, за чутками в╕д прибиральниць, анатом╕чний каб╕нет, де скелети виймали з с╕рчано╖ кислоти б╕л╕-б╕лесеньк╕ к╕сточки в солон╕й роп╕, ворон не виклю╓ сапф╕рове око аметистову каблучку знайшла вона б╕ля зупинки трамваю, тод╕ м╕стом вже ходив трамвай, вона йшла на Думську площу в туз╕ та покор╕ перед життям, але життя н╕чого в╕д не╖ не хот╕ло, воно просто ╖╖ не пом╕чало, наче пусте м╕сце ╕ н╕чого н╕коли не було, краще тод╕ вже влаштуватися виконавицею екзотичних танц╕в у веселий будинок або натурницею для п╕кантних св╕тлин - не вистачало витримки, щоб залишити все ось так, як на тому фото, де вона вийшла найкраще, тод╕ ще молода ╕ сповнена безнад╕╖, тому що роковини св╕ту наближалися, хоча в╕н був дос╕ живий, таке щось в пов╕тр╕ - солодкий весняний тл╕н, земля почина╓ перетравлювати саму себе, що б там не було п╕д масним шаром глинистого ╜рунту, вона купляла ф╕сташкове морозиво ╕ йшла в к╕нематограф милуватися на В╕ру Холодну, яка н╕кому не в╕дкривала свою та╓мницю в╕чного повернення. Ввечер╕ було моторошно повертатися додому наодинц╕ ╕з собою, десь в центр╕ стр╕ляли, ╖й здавалося, що з гармат, щоб не було так лячно, вона починала читати напам'ять улюблених символ╕ст╕в, б╕льш за все полюбляла Бальмонта, будемо як сонце, сонце-сонце, виглянь у в╕конце, полети на небо, хл╕ба нам не треба, пот╕м ╖й порадили ╖сти бр╕ош╕, ╕ вона пов╕рила, що це корисно для л╕фтингу шк╕ри, тому що британськ╕ вчен╕ не будуть вигадувати щось намарно.

Вона залюбки - наче тут властиво застосовувати саме це слово - влаштувалася танц╕вницею в кабаре 'Три китайц╕' п╕д ╕м'ям Покохонтас, сп╕вала п╕сн╕ на весел╕ мотиви, тому що тод╕ встановилась мода на веселу музику, сповнен╕ туги за батьк╕вщиною та мр╕╖ про в╕дпочинок в родинному колу, коли збирала недопалки на Узвоз╕, щоб пот╕м ╖х продати, а спец╕ал╕сти сперечалися про те, чи носили так╕ мундири в 1916 роц╕ та чи не ╓ це якоюсь змовою з метою дискредитац╕╖ минулого, нежитт╓здатна герань раптом викинула два паг╕нц╕ майбутн╕х суцв╕ть, в к╕мнат╕, на ст╕нах яко╖ була цв╕ль та розводи в╕д дощу, вона п╕дставляла в╕дро, але дощ лив кр╕зь шпарини просто на п╕длогу, п╕дкласти газету з фотограф╕╓ю нового президента, на яку капатиме дощ, н╕чого романтичного не виявилось в цьому житт╕ в мансард╕ - н╕яко╖ оперно╖ богеми, вона десь читала, що богемц╕ - це цигани, отже навряд чи в них була мансарда, дуже багато непотр╕бних в практичному житт╕ знань розпирали ╖╖ череп зсередини, внутр╕шньочерепний тиск все п╕двищувався ╕ ╖й здавалося, що зрештою голова тр╕сне, мов гор╕х або яйце-райце, ╕ з нього викотиться голка для вишивання по канв╕ сорочечок для янгол╕в, яких в╕шають на новор╕чн╕й ялинц╕, колись на ярмарку в Сорочинцях ╖╖ дядько - р╕зночинець, с╕льський вчитель та л╕бертар╕й, купив сам╕здат╕вську зб╕рку сором╕цьких п╕сень, 'казав пан: 'Кожуха дам', та т╕льки слово його тепле лишилося' - прочитала вона одного разу напис антипресп╕рантом, що не лиша╓ сл╕д╕в на шк╕р╕ ши╖, на дзеркал╕ у вестибюл╕, колись хтось ╕з волонтер╕в прин╕с сюди стар╕ шкарпетки ╕ велосипед без переднього колеса, так╕ дитяч╕ велосипеди були ╕ в ╖╖ дешевому фе╖ному дитинств╕, корисна капуста, салати, редька, гречка та ╕ншу зелень, яку вона накупила сьогодн╕ для свого примусового ЗОЖ, примусового життя, яке все одно не примушу╓ мр╕яти про ╕нш╕ кра╖ни та хоча б в╕дпустку з роботи, яко╖ у тебе вже давно не було - могла б нав╕ть чесно сказати, що скучила за оф╕сним життям, якби не в╕двикла в╕д нього повн╕стю, якби не сер╕ал 'Оф╕с', нав╕ть не згадала б, що там до чого - де степлер, а де кулер, ╕ як вс╕ ц╕лими днями сваряться через кондиц╕онер, а взимку - через в╕дкрит╕ двер╕ балкону, тому що комусь зажди холодно, а комусь не вистача╓ пов╕тря, а в об╕д, якого у них нема╓, тому що не можна зникнути на ц╕лу годину, вони палять на сходах, одного разу ╖х затопили, тому що в квартир╕ зверху прорвало трубу в джакуз╕, води було майже по кол╕на до першого поверху, ╕ це був майже окр╕п, невже тебе н╕хто не чека╓ вдома, чому ти тут сидиш так довго? - запитував у не╖ о дев'ят╕й вечора начальник служби доставки документ╕в, який пот╕м вир╕шив одружитися, купив автомоб╕ль ╕ розбився на ньому перед самим вес╕ллям, невже справд╕ н╕хто вдома не чека╓, ╕ весь день дуже хочеться спати, невчасно натиска╓ кнопку л╕фту, н╕чний сторож, який всю н╕ч сидить в ╕нтернет╕, попередив ╖╖, що вона н╕коли не зможе керувати автомоб╕лем, тому що у не╖ погана реакц╕я - справд╕, якщо вона одного разу засне за кермом ╕ вр╕жеться у велетенську соц╕альну рекламу ╕з суворим запитанням 'А ти вже придбав пол╕с ОСАГО?' ╕ керманичем народ╕в в оббитому шк╕рою леопарда лендровер╕, ледь-ледь вона проминула його присипану дитячою присипкою з ароматом манго лисину ╕ вр╕залася у л╕ве плече, неначе в Сингапур╕ спромоглися подолати корупц╕ю за допомогою розстр╕л╕в - хтось ╖й казав, а ще там заборонений будь-який алкоголь, вс╕ радощ╕ життя в одному флакон╕, хтось з волонтер╕в п╕дн╕с до ╖╖ закладеного в╕д в╕чного зловживання краплями для носа того самого носа шматок нестерильно╖ вати з нашатирем, шалено загупало щось у скронях, як в╕д речовин, що розширюють св╕дом╕сть, за к╕лька хвилин вона повернулася до тями ╕ зрозум╕ла, що ╖╖ не в╕зьмуть нав╕ть в ресторан японсько╖ кухн╕, тому що в не╖ не аз╕атська зовн╕шн╕сть, не в╕зьмуть менеджером ╕ оператором колл-центру, ╕ нав╕ть прибиральницею н╕куди не в╕зьмуть, тому що вона не вм╕╓ гарно мити п╕длоги ╕ власниц╕ квартир площею 120 квадратних метр╕в скаржитимуться, що п╕сля не╖ треба все перемивати, тому що ╖м легше все перемити самост╕йно, н╕ж сказати ╖й про це, ╕ це п╕сля того, як вони видали ╖й сво╖ ганч╕рки ╕ миюч╕ засоби, ╕ вона скаржитиметься на в╕дсутн╕сть грошей ╕ на пан╕чн╕ атаки при великих скупченнях людей, а друз╕ радитимуть ╖й не приймати феназепам, ╕ так доти, доки один малов╕домий л╕тератор не запросить ╖╖ на оп╕йну веч╕рку, де вс╕ залишаться жив╕, окр╕м нього, краще б вже вона п╕шла в колл-центр вим╕рювати коливання температур на шк╕р╕ немовлят, як╕ мали ще два м╕сяц╕ перебувати у водному середовищ╕ св╕тового океану, розмахуючи атав╕стичним хвостом ╕ поводячись надто зухвало як для кандидати в члени парт╕йно╖ чарунки, де можна купити д╕аманти будь-якого розм╕ру, необмежений кредит, готель, де зупиняються шейхи ╕ президенти, ╕ власний вод╕й, який не зна╓, як туди д╕статися, не знати дороги достеменно, не розмовляти жодною ╕ноземною мовою ╕ не намагатися ╖╖ вивчити, так само, як ╕ не намагатися вивчити життя, про яке пишеш, бо створювати свою картину св╕ту набагато ц╕кав╕ше, н╕ж роздивлятися чуж╕ п╕д зб╕льшувальним склом звеличення ╕ шукати тр╕щини, п╕дроблен╕ фальсиф╕каторами коп╕й без ориг╕налу, колись вона зробила в╕с╕м тисяч оригам╕-журавлик╕в, яких ╖х вчили робити в дитячому садку, все подв╕р'я було вкрите опадами з журавлик╕в, листки ╕з зошит╕в для ОБЖ за дев'ятий клас, колись вони вчилися писати на приклад╕ б╕гборд╕в ╕з зображенням арах╕сового масла з великою к╕льк╕стю корисних властивостей ╕ фол╕╓вою кислотою, якщо бо╖шся погладшати, треба з'╖дати не б╕льше одн╕╓╖ чайно╖ ложечки у день, б╕льше вона ╕ не могла б тут надибати в сво╓му холодильнику - прокидалася серед ноч╕, щоб в╕дкрити дверцята ╕ дивитися в безодню, поки та не почне дивитися в не╖, пуст╕ полиц╕ магазин╕в - лише хл╕б ╕ к╕лька в томатному соус╕, схожому на кров з яремно╖ вени, мали пробуджувати апетит у подорожн╕х, яких в╕тром зм╕н занесло в цей куток суш╕, сушили б╕лизну завжди недоречно драбину перед першим поверхом, порохова змова зак╕нчилася спаленням чучела-мяучела чаушеску четвертого гая фокса, черга стояла до самого садка з молодильними яблуками царя, який прорубав в╕кно в ╓вропейську частину балюстради, сюди н╕хто не при╖жджав ╕з цив╕л╕зованого св╕ту, св╕тло не вмикали, коли мили карболкою п╕длогу польового госп╕талю, гостинн╕сть безбородьк╕в змусила першого з посл╕в в╕друбати соб╕ частину м╕зинця ╕ покласти його в пир╕г, ╕ король свята мав знайти його та оголосити всьому товариству замислене ним бажання, не бажано було б повертатися другий раз до вже пройденого матер╕алу, мало не щодня когось тру╖ли рад╕ац╕╓ю та закопували п╕д фундаментом, щоб пот╕м провести генетичний анал╕з попелу, вона почувалася попелюшкою, яка збира╓ посл╕д посл╕довного мислення ╕ мусить н╕коли не масирувати цю тему - масн╕ плями в╕д бензину, з пробитим бензобаком безв╕дпов╕дально про╖хала на червоне св╕тло, солодко чи г╕рко мало бути тут наостанок, та н╕хто не розмовляв з незнайомцями сво╓╖ мамц╕ - куражитись можна було ск╕льки завгодно, але платити за електроенерг╕ю за умов пост╕йного п╕двищення тариф╕в б╕льше не хот╕ли, вона накле╖ла на холодильник магн╕тик ╕з Хотина ╕ вважала свою м╕с╕ю цього року виконаною, пот╕м ╖й подарували трикол╕сний ровер ╕ взяли з нею об╕цянку завжди бути чемною з дорослими, приймати чупа-чупси ╕ ляльок з автомоб╕лями, що ти зна╓ш про справжню красу, ╕ вона не вважала, що щось про не╖ зна╓, дивилась на порепаний пластик, на якому червоною плямою бовван╕в рот, першотравневий рот, замаскований п╕д приладдя для прийому ╖ж╕ та ретранслятор слушних думок, яким вона ц╕лувала ще одного Кена, якому завжди подобалось оздоблення ╖╖ будинк╕в без четверто╖ ст╕ни, колись ще ╖й подарували шведську ст╕нку, на як╕й мала б вис╕ти на витягнутих руках справжня шведська родина, п╕дтримувати п╕дмурком - мурмот╕в та погот╕в не знав би, що заживе до вес╕лля це розбите кол╕но, кол╕ньми впертися в дверцята, поки не пролунав вибух, ╕ вони мають же в╕дчинитися, на в╕стр╕ англ╕йсько╖ булавки кожного дня нов╕ невизначен╕ метелики мерехтлив╕ мерц╕ шмерц унд ш╕нкен, вона одного разу повернеться в цей панс╕он, з якого не варто було ╖хати на узбережжя Середземного моря, коли не вм╕╓ш плавати - тод╕ вже краще Мертве море, викидом непотр╕бним викиднем мозку опиня╓шся на поверхн╕, поверхом вище хтось влаштував веч╕рку на двадцять персон, дехто прийде плюс один, а дехто - м╕нус ноль, отже ще ос╕б десять залишаться наодинц╕ цього вечора з ч╕псами ╕ аперолем, оперувати паролями до систем, що схильн╕ до самознищення, вчився ╕з самого дитинства, коли смерть зак╕нчилася, можна було працювати ╕ пекти журавлик╕в з дешевим маргарином, як╕ пост╕йно розлазилися, так що ж╕нки з╕ шк╕льного ком╕тету порадили придбати готових в кул╕нар╕╖, вони гиргот╕ли ╕ клекотали, н╕хто вже не пам'ятав, у кого ключ╕ в╕д каб╕нету, ставили дв╕йку за те, що п╕длога в клас╕ вимита якось неяк╕сно, викинути щоденник ╕ п╕ти гуляти в Голос╕╖вський л╕с, нищити л╕сопосадку ╕ милуватися заходом сонця, ти зна╓ш, як╕ в нас юристи? - спитала вона, - ми з подружкою прогулювали пари в юридичн╕й академ╕╖, ходили тут ╕ пили, пот╕м захот╕лося в туалет, мат╕нка темрява, вс╕ п╕д'╖зди зачинен╕ ╕ з домофонами, ми тиснули на будь-яку квартиру ╕ суворим голосом казали, що ми з пошти, пот╕м робили необх╕дн╕ в╕дправлення де-небудь на четвертому поверс╕, ось так╕ в нас юристи, ти зна╓ш, знавц╕ цив╕льного права. Де ще столиця св╕ту, як не в м╕ст╕, де так багато кабаре, заборонений пл╕д кислий, кислятина якась - подивились в калейдоскоп╕ весел╕ картинки ╕ лягли спати, Елл╕ влаштувалася машин╕сткою в газету, тому що писати повноц╕нн╕ огляди новинок книжкового ринку вона ще не була готова, хоча дуже любила книжки, читала ╖х день ╕ н╕ч ще до появи салогану 'читати модно', коли це стало мейнстр╕мом, дражнили ╖╖ тод╕ не 'ф╕лолог╕чна д╕ва', оск╕льки це словосполучення було б надто складно вимовити, а якось ╕накше, ╕ншими словами ╕ словоформами, вона навчилася зав'язувати бинти так, щоб вони не злазили щохвилини, перестала боятися чужо╖ кров╕, хот╕ла ще навчитися щипати корп╕ю, але н╕хто не м╕г ╖й пояснити, що це взагал╕ таке, а гуглити було л╕ньки, на тому ╕ зак╕нчилося набуття нею корисних навичок сестри-хазяйки, вона дуже хот╕ла залишатися ╖м лише сестрою, але вони плекали ╕нш╕ плани, планувати щось на десять рок╕в у ц╕й кра╖н╕ - така дурня, коли завтра може зникнути все, силом╕ць вона вивчила алфав╕т чужинсько╖ мови ╕ вистукувала незрозум╕лий текст на сво╖й пиш.маш., ╕ н╕хто не турбував ╖╖ жодними ╕ншими завданнями, гост╕ завжди сл╕дкували, чи не протерт╕ ком╕рц╕ сорочок Арсен╕я, як вона могла закохатися в нього колись, сп╕вати колисков╕ сам╕й соб╕, роздивляючись зморшки на його св╕тлин╕ - як вона любила ц╕ зморшки, вони справд╕ як у б╕лого шейха, який помер у двадцять ш╕сть рок╕в в╕д надлишк╕в життя селебр╕т╕з, в центр╕ св╕ту нового ╕ старого не можна ж розпоряджатися собою так нерозумно, поки вони думають, що ти можеш ╖м чимось знадобитися, залюбки п'ють ╕з тобою ╕ ц╕кавляться тво╖ми творчими планами, а пот╕м розум╕ють, що ти н╕ на що не вплива╓ш, ╕ б╕льше не ц╕каво, а вона влаштовувала так╕ гарн╕ веч╕рки б╕ля басейну, ╕ так╕ в не╖ могли б бути прибран╕ б╕ляв╕ чемн╕ д╕ти, якби вона взагал╕ колись народила б д╕тей, але сказав же один поет, що ц╕ декадентки не можуть народити нав╕ть мишу, мишей вона боялася страшенно, особливо - мишачого короля, який руха╓ться в кулькопод╕бному шар╕ кублиться щось миршаве, вона завжди боялася цих дарунк╕в с╕мейства котячих на сво╖х грудях, грудки глини сипалися на не╖ з╕ стел╕, пот╕м в басейн╕ з ос╕нн╕м листям з пап'╓-маше знайшли бездоганне т╕ло к╕ноз╕рки, яка встигла знятися лише в одн╕й головн╕ й рол╕, а до того була статисткою, ╕ за статистикою цього з нею статися аж н╕як не мало, мало вона вивчала англ╕йську граматику Мерф╕ - в╕чний тетраграмматон, м╕цн╕ леген╕ та безкоштовн╕ леза, як╕ не р╕жуть та не колють ╕ не гр╕ють, грайлива реклама пива 'Жигул╕вське' у стил╕ п╕н-ап, д╕вчата в коротеньких сп╕дницях, п╕д якими можна розглед╕ти сп╕дню б╕длизну, у не╖ була сестра-близнючка справжн╕й блазень, ╕ одного разу вони познайомилися з двома хлопцями, або нав╕ть з чотирма хлопцями, робили з бавовни робили таких ц╕кавих лялечок-мотанок тимчасов╕ кв╕ти так з╕в'яли, поки були жив╕ та до╖хали до м╕сця призначення, на користь г╕потези про створення св╕ту з драконово╖ слини говорив кол╕р к╕с кл╕н╕чно╖ Катерини свято╖ заступниц╕ ступи, в кл╕н╕ц╕ ╖й запропонували окрему палату ╕ необх╕дн╕ запаси палива - записи розпов╕дей жертв тяж╕ння до безумства, яким теж хот╕лося вважати себе щасливими, одна з них посадила на газон╕ п╕д м╕ським муром одну таку к╕сточку ╕ вважала, що тепер у не╖ народиться дитина, виросте з к╕сточки апельсинового дерева, а деревину можна взимку спалити ╕ отримати нав╕ть якийсь зиск, наступного разу вона вийшла за якогось гангстера - справжнього гангстера з таких, яких показують у ф╕льмах про в╕йну клан╕в, клонували ╖х тод╕ за одним вз╕рцем, ╕ н╕яких протертих целуло╖дних ком╕рц╕в целюлозно╖ промисловост╕ в промислових масштаб╕в - одного разу Принцеса вир╕шила подивитись св╕т ╕ при╖хала у велике м╕сто, до того ╖╖ тримали у велетенському замку з одним в╕кном, н╕хто не м╕г н╕ потрапити до нього, ан╕ вийти за ворота, це була задача складн╕ша за в╕дому загадку про вовка, в╕вцю ╕ капусту, ╖й вже набридло щодня ╖сти один ╕ той же борщ, тому що ц╕╓╖ каструл╕ вистачало на тиждень, а запах в ╖дальн╕ був не схожий н╕ на що зрозум╕ле нормальн╕й людин╕, п╕д час урок╕в охоронець не випускав ╖х з╕ школи, тому вони вилазили через в╕кно в ╖дальн╕, далеко т╕кати було н╕куди, тому що за регламентом вони мали марширувати на стад╕он╕ в марлевих пов'язках, як╕ мами шили ╖м вноч╕, ╕м╕тувати евакуац╕ю з буд╕вл╕ - скоро все почне палати, дим закри╓ вс╕ входи та виходи, зам╕сть кисню в кров╕ буде цей дим, тому необх╕дно пересуватися повзком, вона уявляла себе зм╕╓ю гримкою коброю вибуховою сум╕шшю - чому б ╖й не стати з╕ркою Болл╕вуду, сх╕дн╕ танц╕ саме тод╕ входили в моду ╕ вона вир╕шила вийти зам╕ж за гангстера, радше це була просто мр╕я, яку неможливо вт╕лити в життя, тому що так╕ д╕вчата, як вона, не подобаються можновладцям - непом╕тна с╕ра миша засмоктан╕ к╕ски, така вередлива звичка класти коси до рота, ╕нш╕ хоча б просто гризли н╕гт╕, але н╕гт╕ ╖й подобались б╕льше за надприродне бажання гризти ╕ чавити, чавун лився на оголен╕ пальц╕ та стегна, ледве прикрит╕ блакитними шортами, чавун капав ╕ гн╕тив гарячкуватими проявами людяност╕ - колись вона теж була молодою ╕ гарною, але це швидко зак╕нчилося ╕ ╖╖ чолов╕к знайшов соб╕ ╕ншу секретарку, б╕льше ╖й не треба було друкувати його реценз╕╖ про книжки н╕кому не в╕домих автор╕в, як╕ вир╕шили описати сво╓ життя на Манхетен╕, розумних болонок, яким вони запов╕ли весь св╕й статок, ╕ герань на пластиковому п╕дв╕конн╕. Нишпорили з╕ сво╖ми катеринками б╕ля гастро-бар╕в, де пропагу╓ться гастро-культура ш╕стдесятих, в чистому блакитному неб╕ прол╕тали бомбардувальники, бол╕сно курликали в польот╕ з пробитим фюзеляжем - завдяки цьому курликанню люди ╕ розум╕ли, коли почина╓ться свято перемоги ╕ можна починати святкувати, наостанок було важко розр╕знити, в якому напрямку рухатися кр╕зь нагромадження зразк╕в для кл╕н╕чних досл╕джень пац╕╓нт╕в ╕з серцевою недостатн╕стю, коли була виявлена недостача, вони сховалися п╕д дитячою г╕ркою, на як╕й вис╕ла виграв╕рувана ╕кона страстотерпця Пафнут╕я, укв╕тчана маками - так вони згадували про кра╖ну, з яко╖ колись по╖хали шукати кращо╖ дол╕, щоб н╕хто не радив ╖м ╖хати в тепл╕ кра╖ з╕ швейною машинкою ╕ тазиком для повидла, на фестивал╕ консервац╕я вона займала перше м╕сце з╕ сво╖ми джемами, мр╕яла бути схожою на Елеонору Рузвельт, насл╕дувати принцип ставлення до см╕ття п╕д в╕кнами ╕ галасу, що символ╕зував виконання заст╕льних п╕сень, ностальг╕я зазвичай прокидалася п╕сля третьо╖ чарки оковито╖, в магазин╕ вони купували з╕ знижкою соковит╕ гнил╕ плоди манго ╕ розр╕зали кожен пл╕д на дванадцять шматочк╕в, щоб насолоди вистачило на вс╕х, вс╕ма правдами ╕ кривдами вона могла б отримати вид на проживання, прожити к╕лька рок╕в у в╕дносн╕й самотност╕, купуючи зелень у одного й того ж самого продавця ╕ розм╕рковуючи над проблемами геопол╕тики, той самий галас голос Д╕аманди Галас гол╕ стегна сир╕тське манто д╕аманти з╕ Сходу, вона завжди була схожа на когось ╕ншого - то на д╕вчину, яка робить кар'╓ру в оф╕с╕, то на богемну чар╕вницю в кв╕тчаст╕й довг╕й сп╕дниц╕ й рожевому плащ╕ з болонь╖, яка живе, харчуючись лише бульйонами з кубик╕в, що розчиняються в трохи ╕ржавому окроп╕ з ароматом хлору, в чашц╕ з веселеньким написом 'Найкращ╕й сестр╕' ╕ плюшевим або шоколадним сердечком, а також верм╕шеллю швидкого приготування, яка, за словами адепт╕в теор╕╖ св╕тово╖ змови, м╕стила спец╕альн╕ добавки, завдяки яким вс╕ чолов╕ки в кра╖н╕ стануть ╕мпотентами, п╕сля чого населення кра╖ни вимре ╕ зв╕льнить величезну територ╕ю, але насправд╕ у них було добре серце - просто вони мр╕яли, що життя буде схоже на карнавал, ╕ що кожен новий день даруватиме ╖м нов╕ можливост╕ - ╕ не можна н╕чого пропустити, тому що все в св╕т╕ в╕дбува╓ться не просто так, ╕ цей аспект теор╕╖ св╕тово╖ змови т╕шив ╖хн╕ плюшево-шоколадн╕ серця, а наступного дня вона була схожа на вправну домогосподарку ╕з сер╕алу про те, як мають виглядати домогосподарки, ╕ на п╕днос╕ у не╖ був власноруч спечений вишневий пир╕г з╕ збитими сливками, ╕ мак╕яж був ╕деальним, так що колишн╕ однокласниц╕ не гор╕ли бажання робити колективне селф╕ для сайту 'Однокласники', одного разу вона нав╕ть стала байкером, не просто д╕вчиною байкера, а справжн╕м н╕чним лисом в шк╕ряному кожус╕ ╕з заклепками, але цей образ н╕кого не надихнув якось по-особливому, ╕ вона зм╕няла мопед на коринфську вазу з картону, пот╕м н╕кого вже не гн╕тила самотн╕сть ╕ лузання с╕м-карт б╕ля п╕д'╖зду, в сем╕отиц╕ вона бачила можлив╕сть виходу з ситуац╕╖ еп╕стем╕олог╕чно╖ непевност╕ - хтось викинув на см╕тник диван з д╕ркою посередин╕ та ляльку-мотанку, миршаве т╕льце скоцюбилося на долон╕ та було схоже на погано приховану бинтами рану, ризома наступа╓ ╕ закр╕плю╓ сво╖ позиц╕╖ на вс╕х рубежах нашого подв╕р'я - подумала Елл╕, розмотуючи клубок мохерово╖ павутинки, з яко╖ збиралася сплести соб╕ светра з оленями, давно не куштували в ц╕й квартир╕ сушено╖ оленини ╕ взагал╕ давно не платили за квартиру, ск╕льки накопичилося несплачених рахунк╕в на столику з плямами в╕д маргарину, морганатична дружина фея Моргана в подертих на кол╕нах за останньою модою джинсах ╕ футболц╕ ╕з зображенням Ейфелево╖ веж╕, яка риму╓ться з чортовим колесом, весь день пила каву ╕ дивилась у в╕кно на л╕карню для псих╕чно хворих ╕ндив╕д╕в ╕мен╕ Ганнушк╕на, спод╕ваючись врешт╕ побачити щось ц╕каве ╕ романтичне, але там зимою прибирали сн╕г, весною облаштовували клумби, родич╕ на дорогих автомоб╕лях ╕нод╕ привозили передач╕, а б╕дн╕ родич╕ багатих прогулювалися стро╓м за сан╕таркою, яка очолювала колонну, а хтось розп╕кав когось за те, що б╕ля клумби сто╖ть пуста пляшка в╕д пива, перш н╕ж викинути ╖╖ в см╕тник, ╕ вс╕ ц╕ проза╖чн╕ реал╕╖ зовс╕м не спонукали до створення шедевр╕в красного письменства, а пот╕м ╖╖ вир╕шили влаштувати менеджером до в╕домо╖ сп╕вачки, тому що нема╓ чого просиджувати сп╕дницю в оч╕куванн╕ того, що хтось ╖╖ напоумить, а пот╕м надруку╓, у сп╕вачки ╖й подобалось, хоча вона працювала там лише два м╕сяц╕ - пот╕м все одно набридло, ╖й завжди ╕ всюди набридало, куди б вона не влаштовувалась на роботу, ╖╖ начальниця брала касети з демо-записами, як╕ ╖й присилали нев╕дом╕ амб╕тн╕ сп╕ваки, ╕ викидала ╖й у в╕дро для см╕ття, н╕коли н╕кому не спадало на думку прослухати хоч одну з касет - а раптом там щось варт╕сне, у начальниц╕ був т╕сний для ╖╖ п'ятого розм╕ру бюстгальтер ╕ завжди поганий настр╕й, службовим обов'язком Елл╕ було ╖здити м╕стом ╕ скуповувати вс╕ газети ╕ журнали, де згадувалось ╕м'я (точн╕ше, псевдо) сп╕вачки - це в╕дбувалося ще до настання доби ╕нтернет-видань, яке значно спростило б Елл╕ життя, якби вона не зв╕льнилася зв╕ди ран╕ше, ангажован╕ продюсерським бюро виконавц╕в кожного дня телефонували оф╕с ╕ вимагали виступ╕в й концерт╕в, дехто нав╕ть ломився в двер╕ оф╕су, звинувачуючи продюсерське агентство в обмеженн╕ ╖хн╕х прав, пот╕м Елл╕ влаштувалася у видавництво склеювати пошкоджен╕ книжки або списувати ╖х, якщо скле╖ти вже було неможливо, ручна праця ╖й подобалась, заспокоювала, хоча ж╕нки, як╕ в т╕й же к╕мнат╕ робили макети наст╕нних календар╕в, в╕двол╕кали пл╕тками про сво╓ насичене особисте життя, в ус╕х таке насичене особисте життя, окр╕м не╖, деяк╕ книжки можна було списувати ╕ забирати додому, але скле╖ти книжку ╕ милуватися на результат сво╓╖ прац╕ було набагато при╓мн╕ше, зв╕дти Елл╕ теж зв╕льнилася через дек╕лька м╕сяц╕в, млосно вже було дивитися на фотограф╕╖ усп╕шних авторок, як╕ розкривали сво╖ секрети усп╕х╕в вс╕м бажаючим за досить виг╕дною ц╕ною, ц╕нувати св╕й час Елл╕ так ╕ не навчилася - доки ╖й було ц╕каво створювати щось ╕з н╕чого, вона копирсалася в ╕стор╕ях життя й невдач╕, розм╕рковуючи, що з цього можна зл╕пити, але пластил╕н швидко танув у руках, в хаотичному рус╕ римованих римських цифр розривалася на м╕льйон шматк╕в пошматована мапа в кра╓знавчому музе╖, музейн╕ роб╕тниц╕ вже не робили запаси чаю в пакетиках з бергамотом ╕ крекер╕в з ароматом сол╕, тому що ╖х нарешт╕ скоротили ╕ вони могли йти на б╕ржу прац╕, в музе╖ вир╕шили в╕дкрити крокодилячу ферму, формували новий штат квал╕ф╕кованих прац╕вник╕в, працездатних ╕ сповнених оптим╕зму - оптим╕зац╕я виробництва нараз╕ була одним з головних завдань нового кер╕вництва ферми-музею, мум╕ф╕кован╕ домашн╕ улюбленц╕ колишн╕х фараон╕в - кажани у веч╕рньому мейкап╕ з╕ шк╕рою, що злазить з веч╕рнього б╕гборду, який запрошу╓ ╖хати на зимов╕ свята у Ф╕нлянд╕ю, коли ти ╖деш повз нього, ╕ червона помада знову розмазу╓ться по обличчю, наче симптом черевного тифу, тицятиме чар╕вною паличкою мало не в око ╕ бубон╕тиме сво╖ середньов╕чн╕ заклинання, наче заклинило на п╕дручнику для шостого класу середньо╖ загальноосв╕тньо╖ школи, щоб не почали раптом мучити сумн╕ви щодо свого призначення в ц╕й реальност╕, а також запитання про те, яка з реальностей насправд╕ реальна, а як╕ просто так - повз проходили, на прох╕дн╕й ╖х зупинили, хоча вони так м╕цно трималися за руки, один на двох чайник вина, розбавленого незамерзайкою (дисклеймер: не намагайтеся повторити це в домашн╕х умовах, на яких широтах ви б не жили), згадували правило буравчика ╕ л╕во╖ руки, поки л╕с розм╕новували за допомогою ╖жачк╕в-броньовичк╕в з╕ спальними м╕шками на спин╕, ╕ шоколадн╕ цукерки 'Мишоловка на П╕вноч╕' з алюз╕╓ю на в╕дому детективну п'╓су танули за п╕дкладкою кишен╕, але через прох╕дну ╖х все одно не пропустили на рейс останнього лоукостера, який м╕г би вивезти ╖х на велику землю, дал╕ вже просто н╕чого не було, куди не кинь заклопотаним оком, ╖жачки-броньовички буравили сво╖ми вимазаними в молоц╕ через в╕дсутн╕сть носовичк╕в носами замерзлу до само╖ екзосфери землю, наче вол╕ли поховати когось з╕ сво╖х далеких родич╕в у тепл╕ б╕ля теплотраси, тлумачн╕ словники говорили про протилежне - вони н╕коли не могли б бути разом, хоча ╕ вийшли з цим одним на двох чайником вина з одного на двох райського саду, щоб разом споживати садистичн╕ до ступеня самознищення солодощ╕ - гумов╕ раков╕ шийки, гуман╕тарний конвой на кордон╕ до н╕чийно╖ земл╕, зам╕нован╕ сходи спустошених супермаркет╕в, ось тут колись була кул╕нар╕я, а там в╕дд╕л живо╖ риби у мутн╕й вод╕, ╕ плитами з дивними крючечками вимощен╕ вулиц╕ - без жодних пр╕звищ, мов вулик, в якому вже н╕коли не поселиться хтось, кого ти справд╕ полюбиш, але пот╕м вони купили портвейн три с╕мки чи три тр╕йки - щось таке в картонному пакет╕, ╕ довго пили його так, щоб жодна краплина не пролилася на асфальт, тому що неможливо втримати цю неможлив╕сть - вони могли разом плисти за теч╕╓ю будн╕в ╕ не вставати надто рано, щоб вимити брудний посуд, що залишився в раковин╕ на роковини появи сумн╕в╕в щодо ╖хнього кохання - це був такий челендж, хто з них прокинеться першим ╕ прийме заклопотаний вигляд, найскладн╕ше в танго - це кам'яний вираз обличчя, вони були майже в ус╕х ч╕лаутах ╢вропи ╕ не могли згадати, де саме познайомилися ╕ коли це було, умовно святкували якусь дов╕льну дату, щоб був прив╕д випити келих шампанського ╕ запити апельсиновим соком, але жити разом було складно - кожен з них тягнув ковдру на себе, в╕н казав, що простирадло ╕ подушка також належать йому, ╕ що н╕чого, що належить ╖й, тут взагал╕ нема╓ - за оренду квартири платить в╕н грошима, як╕ йому надсилають батьки, розпещен╕ д╕ти в╕с╕мдесятих з аметистовим кулончиком для гостроти зору, можна було нав╕ть н╕коли не в╕рити в можлив╕сть свободи ╕ все одно пот╕м розчаруватися в ╖╖ в╕дсутност╕ ╕ на кожному кроц╕ розпов╕дати, що свобода шк╕длива, як зелений виноград, на Виноградар╕ у них була однок╕мнатна квартира з видом на дитячий майданчик ╕ неправильно припаркован╕ автомоб╕л╕, ╕ несум╕сне з лог╕кою життя могло б тривати в╕чно, поки не зак╕нчиться, в╕н м╕г би сердитись через те, що вона не вм╕╓ ╕ не збира╓ться вчитися готувати, а у не╖ на все була б готова в╕дпов╕дь про в╕дсутн╕сть грошей на продукти ╕ його в╕чн╕ л╕нощ╕, так ╕ трималося б кохання двох людей, як╕ не можуть подоросл╕шати, на одному ледве забитому цвяху, тел╕палося б туди-сюди, мов маятник над проваллям, ╕ вноч╕ вона б натикалася на нього ╕ р╕зала б насправд╕ ненавмисне соб╕ зап'ястки цим гострим шматком зал╕за, зал╕знична кол╕я проходила через мозок, бубот╕ла в╕чно ув╕ сн╕ в╕дпов╕д╕ на запитання, як╕ задавала соб╕ за вран╕шньою кавою, намарно порпалася в косметичц╕ в пошуках помади пом╕рно╖ яскравост╕ - чи варто зараз привертати до себе увагу, буде соб╕ ж пот╕м дорожче десь на дор╕жц╕ для вигулу собачок в комб╕незончиках оточать з ус╕х стор╕н квол╕ громадяни, яким нема╓ чого б╕льше робити в робочий час, ╕ попросять моб╕льний телефон - просто вставити свою с╕м-карту ╕ зателефонувати у справах, гарн╕ д╕вчата не танцюють, не скаржаться в соцмережах на невдале с╕мейне життя ╕ постять фотограф╕╖ звареного на ц╕лий тиждень борщу в емальован╕й каструл╕ з червоною кв╕точкою, ╕ вс╕ ╖м заздрять, ╕ ╖хн╕м чолов╕кам та домашн╕м улюбленцям теж заздрять невимовно, ╕ ввечер╕ вони дивляться разом стар╕ чорно-б╕л╕ ф╕льми з романтичними геро╖нями, як╕ все одно надають перевагу д╕амантам, д╕амантового кольору волосся на плечах, наче в реклам╕ засобу для укладки, тод╕ волосся не бо╖ться жодних зм╕н погодних умов ╕ приваблю╓ вс╕х, хто зустр╕ча╓ться на ╖╖ шляху, розмовля╓ сама з собою на нец╕кав╕ ╖м обом теми - нема╓ з ким поговорити про вистави, мистецтво самозбагачення, мистецтво забувати людей, як╕ залишили непри╓мну чорнильну пляму на тво╖й сукн╕ з╕ стоково╖ крамниц╕, можна було б д╕яти непом╕тно ╕ креслити паралельн╕ л╕н╕╖, як╕ насправд╕ так н╕коли ╕ не зустр╕нуться, як ╕ ма╓ бути в реальному житт╕, де нема╓ м╕сця нел╕н╕йн╕й геометр╕╖, але вона хот╕ла залишити прост╕р для дива, щось в╕дбува╓ться ╕ п╕сля того, як ти поставиш останню крапку ╕ перестанеш ц╕кавитись подальшою долею сво╖х геро╖в - це не геро╖чний епос ╕ не ╕стор╕я кохання, коханню взагал╕ мало нада╓ться м╕сця в реальност╕, а не в п╕снях ╕ романах - б╕льше часу тут прид╕ляють бутербродам ╕ сер╕алам, як╕ все-таки мають бути короткими, тому що за еп╕чною розпов╕ддю можна пропустити щось ╕нше, б╕льш ц╕каве, а розпов╕дати ц╕каву ╕стор╕ю протягом п'ятисот сер╕й теж неможливо, кого пот╕м оберуть мером Лондона ╕ як╕ важел╕ впливу на думку громадськост╕ в╕н знайде, що дал╕ в╕дбуватиметься з сумними зомб╕ з апокал╕птичних вид╕нь автора ком╕кс╕в для дорослих, доросл╕шання продовжувалось ╕ тривало безрезультатно, вона силкувалася примусити себе не думати, як в╕н там один без не╖, як в╕н часто повторював, що вони не зможуть жити один без одного ╕ без не╖ в╕н просто загине, а вона заспокоювала себе тим, що н╕хто ще в╕д цього не загинув, треба ж нарешт╕ стати самост╕йним ╕ триматися за себе, а не за когось, кому теж страшно, але не можна показувати страх, так лише п╕рань╖ реагують на запах св╕жо╖ кров╕, розмотувала клубок так довго, що сама запнулася в ньому, ╕ його в╕н теж не зм╕г би вивести з лаб╕ринту, хто з них ма╓ залишитись позаду, а хто ма╓ обернутися ╕ н╕кого не побачити поруч, лише застигл╕ сталактити - в психолог╕╖ в╕ддзеркалення в╕н шукав св╕й порятунок, але ╖╖ все одно не було поруч, ск╕льки б не скиглили собаки вноч╕ на м╕сяць, обведений червоним маркером, пот╕м його вир╕зали за трафаретом ╕ наклеювали на паперову д╕вчинку, яку треба було вдягнути у паперове вбрання - у не╖ був ц╕лий гардероб цього паперового шмаття, яке трималося на волосин╕ й часто губилося, краще за все було б зовс╕м не думати, як в╕н там один, чи дума╓ про не╖, чи прорахову╓ вже ╕нш╕ вар╕анти, збира╓ться комусь телефонувати або пише сл╕зн╕ листи, все тл╕н ╕ самотн╕сть духу, ╕ несамовита сльота, але п╕сля думок про те, що самотност╕ в м╕ст╕ поб╕льшало ще на двох людей, як╕ не змогли ужитися разом на одн╕й жилплощ╕ через те, що були надто схож╕, були одним ц╕лим, яке неможливо роздерти на жив╕ звивист╕ шматки, тому хтось мав когось вит╕снити з цього проекту, але куди под╕ти думки, вона вибира╓ фото усп╕шно╖ ж╕нки шмату╓ обкладинку.

Елл╕ нарешт╕ поставила в роман╕ крапку ╕ почала думати, що з ним робити дал╕, перш за все вона знайшла в ╕нтернет╕ перел╕к в╕тчизняних часопис╕в, як╕ в принцип╕ друкують романи - ╖х виявилось всього три, з електронно╖ адреси одного прийшла в╕дпов╕дь електронного робота про те, що ця адреса нед╕йсна, редактор другого журналу в╕дпов╕в, що роман обов'язково прочитають ╕ в╕дпов╕дно надрукують, якщо в╕н редактору сподоба╓ться (заб╕гаючи наперед, треба сказати, що його не надрукували), а з третього часопису в╕дпов╕ли, що спочатку треба оформити на нього п╕дписку, п╕сля чого вислати ╖м прозовий тв╕р обсягом не б╕льше п'яти стор╕нок на розгляд, цей вар╕ант теж не пасував, ╕ Елл╕ знайшла в ╕нтернет╕ перел╕к в╕тчизняних видавництв, ╖х виявилося близько двадцяти, хоча в перел╕ку були ╕ не вс╕, а деяк╕ просто не друкували художню л╕тературу, в той час як ╕нш╕ друкували л╕тературу лише розважального характеру, а Елл╕ в╕дносила св╕й тв╕р до артхаусу, в╕дпов╕ли ╖й лише з одного видавництва - запропонували видати книгу ╖╖ коштом, вс╕ ╕нш╕ видавництва не в╕дпов╕ли, в╕н казав ╖й, що ╖й тв╕р точно вже привласнили ╕ тепер видадуть без ╖╖ в╕дома, тому що в╕н за описом ц╕кавий та гостросюжетний, а Елл╕ заперечувала, що в╕н зовс╕м не для вс╕х ╕ що там такого детективного, а пот╕м виклала роман в ╕нтернет╕ на дек╕лькох л╕тературних сайтах, там його потроху читали, але не коментувала ╕ вона не мала жодно╖ уяви про те, що читач╕ насправд╕ про все це думають, а пот╕м вир╕шила значно розширити текст, який тод╕ ще не дотягував до розм╕ру роману - радше це була пов╕сть. Знан╕ письменники радили читати уривки з роману в голос ╕ розм╕щувати в╕деозаписи на ютуб╕, а також зробити стисле резюме ╕ разом з найб╕льш ц╕кавим фрагментом розсилати по редакц╕ях, тому що довг╕ тексти н╕хто читати не буде ╕ ╖х потр╕бно чимось зац╕кавити, Елл╕ дивилась на дощ з╕ сво╓╖ веж╕ з б╕лого дерева в╕длюдника, у якого н╕чого не ма╓ п╕д футболкою, ╕ розм╕рковувала над тим, про що вона писатиме дал╕, коли цей роман зак╕нчиться, ц╕кав╕ ╕стор╕╖ в╕дбуваються з тобою щодня незважаючи на тво╓ п╕дл╕ткове замилування мовою, ц╕кав╕ ╕стор╕╖ на ринку ╕ в маршрутц╕ в╕дбуваються з кожним, хто замислювався над процесом написання прозового твору, але н╕коли так ╕ не вт╕лив св╕й задум у життя, дослухаючись до розпов╕дей про нещасне кохання ╕ порад щодо консервування корисних копалин корн╕шон╕в та коренеплод╕в, у сво╖й чорн╕й веж╕ з б╕лого дерева роздавала б за допомогою скайпу сво╖ ведичн╕ знання вс╕м бажаючим, не в╕даючи, що в╕дбува╓ться за межами великого крейдяного кола, що окреслю╓ агломерац╕ю ╖хн╕х дванадцятиповерхових панельних будинк╕в, як╕ росли, мов гриби п╕сля дощу в четвер, тут в далек╕ в╕с╕мдесят╕, пекельн╕ пастки пластунських поверх╕в, окр╕м тринадцятого забороненого поверху, на якому сонце не заходить ╕ трава не росте, вони грали в козак╕в-розб╕йник╕в ╕ розпов╕дали один одному про в╕друбану руку, яке прийде за тобою ╕ вже знайшла тв╕й будинок, яке там знайшла - в цьому новому район╕ було просто неможливо ор╕╓нтуватися, про нав╕гатори тод╕ ще н╕хто не чув, були лише козаки ╕ розб╕йники, одн╕ т╕кали ╕ намагалися якомога ефективн╕ше сховатися, а ╕нш╕ намагалися ╖х якомога скор╕ше сп╕ймати, але коли вона розпов╕ла йому про цю гру ╖╖ дитинства, в╕н заперечив, що н╕коли про таке не чув - невже саме в Сиб╕ру в цю гру ╕ не грали, мабуть, в таких складних умовах ╖м не потр╕бн╕ були додатков╕ гостр╕ почуття справедливост╕, помножен╕ на деф╕цит морозива вл╕тку, через що бульбашки малинового сиропу в шоколад╕ з в╕дпов╕дною начинкою можна було помацати язиком, так╕ холодн╕ та крихк╕, ╕ р╕жуть плоть не г╕рше за будь-яке лезо, вс╕ колишн╕ друз╕ роз'╖халися св╕тами, штамп ф╕рми 'Св╕танок' - послуги за ефемерним розкладом для ефемерид, розкут╕ рухи панянок з парасольками в╕д сонця, сонлив╕сть п╕д час с╕╓сти, коли нема╓ куди вс╕стися на цьому шезлонгу - ноги зв╕шуються, ╕ ти не хочеш жодного теплого пива або рибних пирог╕в ╕з жовтим майонезом, море об╕йма╓ кол╕на ╕ виштовху╓ на поверхню, наче ти вже в╕докремився в╕д ц╕╓╖ реальност╕ та руха╓шся суворо в напрям╕ будинку з химерними постатями русалок ╕ кам'яних мавп, яких ряту╓ дельф╕н, у дельф╕нар╕╖ було так сумно ╕ тоскно, наче вона вловлювала терапевтичн╕ меседж╕ на ультракоротк╕й хвил╕ п╕д вологою в╕д мастила водою, саме тод╕ Елл╕ почула сво╓ пр╕звище ╕ автоматично п╕двелася з╕ свого м╕сця, як в школ╕, коли не зна╓ш, що в╕дпов╕дати, ╕ нема╓ сенсу дал╕ тягнути час, але все одно стовбичиш мовчки ╕ дивишся на пусту дошку, тепер вона ма╓ п╕двестися на сцену ╕ сказати сп╕ч про принади терапевтичного письма, тому що мистецтво не ма╓ когось чомусь вчити ╕ взагал╕ н╕кому н╕чого не винне, але в╕дчува╓, що тод╕ вс╕ представники волонтерських орган╕зац╕й ╕ журнал╕сти культурних видань будуть розчарован╕, тому що л╕тература ма╓ вчити доброму-в╕чному ╕ чомусь там ще, ╕накше який же ти письменник, якщо не випаса╓ш на лужку перед сво╖м шале народи, вона облизу╓ з вуст недо╖дену сиркову масу ╕ намага╓ться вимовити хоча б слово, хоча б якусь думку сформулювати перед вс╕ма цими в╕деокамерами ╕ ц╕кавими поглядами колишн╕х жертв п╕онерських табор╕в, як╕ тепер не толерують жодно╖ помилки, якщо ти вже якось заявив про себе на цьому форум╕ марнославства, змарн╕л╕ ж╕нки з руками, що видають в╕к, ╕ шк╕рою на ши╖, що вида╓ ще б╕льше, коли нема╓ б╕льше сенсу приховувати в╕д сво╖х чолов╕к╕в незац╕кавлен╕сть в ╖хн╕х оц╕нюючих поглядах, не╖ст╕вн╕ пласт╕вц╕ в картонних коробках з-п╕д взуття, в яких колись мешкали морськ╕ свинки ╕з сумними очима або хом'ячки, як╕ сплять двадцять три години на добу, зарившись у поп╕л Помпе╖, а одну годину на добу кружляють к╕мнатою, вистукують лапками марш Мендельсона або во╓нний марш, а пот╕м отруюються шариками в╕д тарган╕в, тому що люблять робити запаси, ╕ вс╕ ц╕ тепер н╕кому не потр╕бн╕ запаси круп для голодного року пот╕м знаходять за прип╕чком - голодарем прикидався весь час поруч за нею, вона думала, що в коханн╕ та в л╕тератур╕ завжди ма╓ бути щось сноб╕стське, не для вс╕х або для н╕кого, щоб т╕льки дво╓ могли зрозум╕ти один одного за пота╓мними знаками на стел╕ - автор ╕ читач, власник книгарн╕ з гарним застар╕лим на цей час почерком, в якому колись кор╕нилося все зло нерозб╕рливост╕ людства, ╕ тимчасова прибиральниця, як╕й нема╓ куди повертатися додому, де нема╓ жодно╖ чистоти л╕карень ╕ с╕льських ставк╕в чийогось невластивого людин╕ дитинства, коли там водилися справжн╕ щуки та ╕нш╕ незрозум╕л╕ рибки, вона силку╓ться щось вимовити ╕ не може згадати слова, нав╕ть той лексичний м╕н╕мум, на який спромоглася природа, зробивши ╖╖ людиною не надто розумною, ти ╕ читач класичних твор╕в з розвитком сюжету ╕ катарсисом, любовними стражданнями та непорозум╕ннями, як╕ мають зак╕нчитися вес╕ллям або в╕чним поверненням, в╕н бере ╖╖ за руку ╕ виводить з зали, де скоро ма╓ бути фуршет, вони йдуть м╕стом, де в сут╕нках ще не розчинилося св╕тло л╕хтар╕в, ╕ вигадують найдивовижн╕ш╕ ╕мена для сво╖х геро╖в.