# Сурма

Валерий Анатольевич Коростов

П╕дем кацап╕в клятих бити

де укра╖нський небокрай,

де вирви, смерть, як т╕н╕ д╕ти;

якщо ╓ сила, повставай!


Змика╓ ворог справа, зл╕ва

жорстоке коло, та його

ми розрива╓мо. Там Ки╖в,

Одеса, Харк╕в... у вогонь


занурю╓ Херсон з Донбасом

дикун, що палить Божий св╕т.

╤ горем тхне, гор╕лим м"ясом!

За пращурами сл╕д у сл╕д


повторю╓мо шлях пекучий

╕ поверта╓мося ми

╕з гн╕вом за тортури Буч╕

в Батурин, мурами тюрми


хитаючи, немовби часом;

а мо" його для нас нема?!

Одне - в╕дпов╕сти образам -

нарешт╕ згинуть недарма!


Москаль заходить справа, зл╕ва,

з пов╕тря, з моря... на м╕ста,

на села лл╓ пекельна злива.

Назустр╕ч люттю пророста,


таким бажанням покарати,

що це вже край, мабуть: н╕чим

не допоможуть дипломати!

Вже Божий суд - що нам, що тим.


Сурма сурмить. Ти чу╓ш, брате?..


04.02.2024.