# Одеськ╕ опов╕дання - 7: Справа про пир╕жок з м'ясом

Олександр Молодецький

У пир╕жку з м'ясом знайдено фрагмент людського пальця. У м╕ст╕ з'явився ман╕як-людожер? За справу береться сл╕дчий Котов. Куди приведе його розсл╕дування?

Все Приморське в╕дд╕лення пол╕ц╕╖ стояло на вухах. Причиною тому був звичайний пир╕жок ╕з м'ясом, яке сьогодн╕ принесла сюди громадянка Шматко. Цей продукт, куплений на Привоз╕, м╕г здатися ц╕лком звичайним, якби не одне але. У м'яс╕, яким було начинено пир╕жок, було виявлено фрагмент людського пальця.

Це було видно й неозбро╓ним оком, але пир╕жок та його побратими, куплен╕ разом ╕з ним, були, звичайно, в╕дправлен╕ на експертизу. Випадок небувалий, тому його обговорювали вс╕ сп╕вроб╕тники, як╕ намагаються пригадати зараз, коли вони востанн╓ ╖ли пир╕жки з м'ясом, або чебуреки, або б╕ляш╕, куплен╕ на Привоз╕. Ну, а справу доручили мен╕.

Опитування громадянки Шматко дало, на жаль, досить мало даних сл╕дству.

Цього суботнього ранку, коли ранн╕й кв╕тень, подарував неспод╕вано теплу та сонячну погоду, мадам Шматко вир╕шила прогулятися Привозом ╕ прикупити продукт╕в на тиждень вперед. Пох╕д на Прив╕з - це вам не заскочити якнайшвидше на якийсь ринок. Неможливо просто взяти купити те, що потр╕бно ╕ п╕ти. Для одеських ж╕нок - це ╕ вих╕д у "люди" ╕ гастроном╕чний тур ╕ сеанс "сарафанного рад╕о".

Як справжня одеситка, громадянка Шматко понад чотири години робила несп╕шний променад ╕з Привозу. Вона зупинялася скуштувати тюлечку - п╕дуть на рибн╕ котлетки; обговорити з продавчинею Оксаною останн╕ новини; помацати авокадо, як╕ виявилися занадто твердими, ╕ банани, як╕ здалися ╖й занадто м'якими, посваритися з цього приводу з торговцем фруктами Гургеном; таки тр╕шки скинути ц╕ну за к╕ло яловичини у Степана з м'ясного корпусу ╕ продемонструвати новий ман╕кюр сус╕дц╕, яка вдало п╕двернулася в молочному ряду.

У дитинств╕, у нашому двор╕, на Молдаванц╕ жила бабуся Л╕да. Як зараз пам'ятаю, що вона проводила на Привоз╕ ц╕лий день у вих╕дн╕, сн╕даючи, об╕даючи та вечеряючи тим, що безплатно спробу╓ то в одного, то в ╕ншого продавця. Поверталася з такого тривалого походу вона з к╕лограмом яблук у худ╕й авосьц╕ чи триста грамами сиру або на що там ще вистачало ╖╖ м╕зерно╖ пенс╕╖. Вт╕м, не виключаю, що ╕ це ╖й д╕ставалося безкоштовно в╕д жал╕сливих торговц╕в.

Громадянка Шматко, зв╕сно ж, пробувала все, що планувала купити та, тим б╕льше те, що не планувала. Але нагодувати ╖╖ це не могло. Скор╕ше навпаки - спалахнув апетит. Ось вона й купила ц╕, хай вони не ладн╕, пир╕жки. Чотири з м'ясом, два з картоплею та один з капустою. Н╕, не з лотка. По рядах проходила ж╕нка з в╕зком ╕ продавала ╖х. Прикмет ж╕нки, громадянка Шматко, надати не змогла. Не запам'ятала, та й була зараз у нап╕вшоковому стан╕. Не допомагав л╕тр корвалолу та валер╕анки випитий до цього. Якби не ╖╖ чолов╕к - Микола ╤ванович, який не т╕льки сам збер╕гав спок╕й, але й заспокоював дружину, ми б не здобули й тих м╕зерних в╕домостей, як╕ вдалося вп╕знати. Художник ╕з планшетом все ж таки спробував створити якийсь портрет п╕дозрювано╖, але, зрештою, п╕шов н╕ з чим.

Врешт╕-решт, я в╕дпустив родину Шматко додому. Налив соб╕ каву ╕ задумався над тим, що ма╓ сл╕дство ╕ як╕ д╕╖ треба зробити.

Нема╓ ан╕ ╕мен╕ п╕дозрювано╖, ан╕ фоторобота. Але якщо вона пост╕йно ходить на ринок продавати пир╕жки, то ╓ великий шанс, що ╖╖ знають продавц╕. Нав╕ть ╓ шанс, що вона ще на Привоз╕, хоча, звичайно, пройшло вже понад три години з моменту покупки, ╕ ринок незабаром закрива╓ться.

Але для початку потр╕бно зателефонувати до судмедекспертизи. Що там вона показала щодо начинки пир╕жка? ╢ шанс, хоч ╕ м╕зерний, що це взагал╕ роз╕граш якийсь. Я набрав Бориса Августовича - нашого найкращого судмедексперта.


- Прив╕т, Борисе Августовичу. Здогаду╓шся з якого приводу я дзвоню? Так, я розум╕ю, що минуло лише п╕втори години, як ви розпочали експертизу. Ти мен╕ скажи головне - чи ╓ склад злочину? Палець людський? Ага зрозум╕ло.


Ну, я ╕ не дуже то й розраховував, що це буде чийсь прикол. Все ж таки треба заморочитися, щоб ╕м╕тувати людський палець у пир╕жку. Все-таки справжн╕й. Щоб там не було - нещасний випадок чи вбивство - доведеться цим зайнятися.

Я з╕брався ╕ по╖хав на Привоз, доки в╕н не закрився ╕ там ще когось можна застати.


* * * * * * *


На Привоз╕ насамперед п╕шов до адм╕н╕стративного корпусу. Тут вже було зачинено. Ти диви, як рано йде додому адм╕н╕страц╕я.

П╕шов до тих лотк╕в, де громадянка Шматко начебто востанн╓ бачила продавчиню пир╕жк╕в. Б╕льш╕сть лотк╕в тут уже пустували. Я п╕д╕йшов до одного з тих, де ще лишався продавець. Огрядна ж╕нка рок╕в п'ятдесяти якраз продавала дв╕ досить велик╕ глоськи л╕тньому чолов╕ков╕ в товстих рогових окулярах. Той простяг ╖й велику купюру, але вона не мала здач╕.

- Чолов╕че, шукайте двадцять гривень, я не маю др╕бниц╕ вам на здачу.

Покупець копався у кишенях, але, схоже, безрезультатно.

- Шукайте-шукайте. Зв╕дки мен╕ ст╕льки решти др╕бно╖ вам взяти. Я цих грошей не друкую. А якби друкувала - х╕ба я б тут стояла?

- Якби друкували - ви б тут не стояли. Ви сид╕ли б. За статтею 119 КК Укра╖ни - виготовлення п╕дроблених грошей. - втрутився в ╖хню розмову я.

- Ой ╕ хто це у нас такий занадто розумний? - спохмурн╕ла продавчиня.

- ╤з компетентних орган╕в. - продемонстрував я ╖й сво╓ посв╕дчення.

- Чолов╕че, тримайте решту. Двадцять гривень будете винн╕. - завершила по-швидкому торг╕влю продавчиня ╕ повернулася вже до мене. Стурбовано запитала:

- Так, а шо таке? Що цим вашим органам потр╕бно в╕д мене?

- Н╕чого такого. Розсл╕ду╓мо одну справу ╕, можливо, ви можете допомогти нам. - одразу постарався заспоко╖ти ╖╖ я.

- Чим можу - допоможу. Я з органами вол╕ю дружити. - вона склала руки на сво╓му величезному бюст╕.

- А це вже д╕лова розмова. - п╕дморгнув я ╖й. - Скаж╕ть, ви тут пост╕йний продавець?

- Та рок╕в п'ять уже стою. Саме за цим лотком останн╕ два роки.

- Дуже добре. А чи бачили тут по рядах ходить ж╕нка ╕ прода╓ пир╕жки?

- Тут багато хто ходить, але з пир╕жками, начебто, т╕льки Валя.

- Ага, Валя, значить. Сьогодн╕ вона була? Продавала пир╕жки?

- Була. Я два пир╕жки у не╖ купила.

- З якою начинкою купили?

- А вам нав╕ть так╕ детал╕ потр╕бн╕? Один з капустою та один з картоплею. В об╕д купила, вже з'╖ла давно.

- З м'ясом не брали?

- Не, з м'ясом не люблю.

- От ╕ добре. Кажуть - м'ясо шк╕дливе. А яке пр╕звище у Вал╕? Де живе?

- Ой, та ви так╕ питання ставите. Валя та Валя. К╕лька раз╕в на тиждень ходить, пир╕жки прода╓. А де живе ╕ як пр╕звище - зв╕дки мен╕ знати?

- Ясно. А може хто з нею товаришу╓? Хтось мен╕ може п╕дказати де Валю знайти?

- Не знаю я такого.

- Добре, я до вас завтра, з самого ранку, художника-крим╕нал╕ста над╕шлю. Ви нам допоможете фоторобот ц╕╓╖ Вал╕ зробити?

- Ну, я спробую, звичайно. А що вона ото наробила?

- Ну чому в╕дразу наробила? Ми просто хочемо з нею поговорити. Розпитати з приводу одн╕╓╖ справи. Ось як вас. В╕зьм╕ть мою в╕зитку. Якщо побачите Валю - одразу мен╕ дзвон╕ть.

- Так це - може, я, якщо ╖╖ побачу, дам ╖й ваш телефон - нехай вона сама дзвонить.

- Давайте ми все ж таки зробимо ╖й сюрприз. Побачите ╖╖ - ви ╖й н╕чого не кажете - дзвон╕ть мен╕. - я посм╕хнувся ╕ знову п╕дморгнув ╖й.


* * * * * * *


Наступного ранку я послав художника-крим╕нал╕ста та оперативник╕в на Привоз. Оперативники опитали ╕нших продавц╕в у цьому та сус╕дньому ряд╕, але жодних нових даних про Валю не отримали. Натом╕сть фоторобот вийшов п╕знаваним - практично кожен, хто бачив продавчиню пир╕жк╕в, вп╕знав ╖╖. Потр╕бно ще викликати громадянку Шматко, можливо, вона теж уп╕зна╓ п╕дозрювану. Фоторобот роздали пол╕цейським, як╕ чергують на ринку, та посилили ╖х додатковим нарядом пол╕ц╕╖. Якщо Валя сьогодн╕ знову прийде продавати сво╖ пир╕жки з частинами людського т╕ла - в╕зьмемо ╖╖, як то кажуть, тепленькою.

Я гортав результати судмедекспертизи. Ага, отже, анал╕з ДНК показав, що жертва - чолов╕к, близько ш╕стдесяти рок╕в, етн╕чна приналежн╕сть: 72% англосакс, 17% скандинав, 10% монгол, 1% африканець. Що за чорт╕вня? Загиблий був ╕ноземцем? Наск╕льки загалом точн╕ ц╕ дан╕?

Пам'ята╓ться, рок╕в п'ятнадцять тому дуже популярно було визначати нац╕ональну та етн╕чну приналежн╕сть до тесту ДНК. Прям ус╕ кинулися це робити, незрозум╕ло нав╕що. Ось т╕льки б╕льш╕сть цих тест╕в "проводилися" без будь-якого реального анал╕зу ДНК, просто малювався гарний граф╕к та в╕дсотки. Пол╕ц╕я тод╕ в╕дкрила низку справ за фактом шахрайства, але догов╕р ф╕рмами, як╕ надають ц╕ послуги, було складено так хитро, що до крим╕нально╖ справи н╕чого не д╕йшло. А от у судмедекспертиз╕ в╕д Бориса Августовича можна було не сумн╕ватися. То що тут у нас ще? Ага, у м'яс╕ виявлено сл╕ди гентам╕цину, гл╕церину та ще купу малозрозум╕лих мен╕ назв. Жертву отру╖ли? Чи отру╖ли вже пир╕жки? Я подзвонив до Бориса Августовича.

- В╕таю. Знову я. Почитав експертизу - виникли питання. Можемо переговорити? Ага, будеш за годину-п╕втори у нас у курилц╕? Чудово.

А поки ми чека╓мо на розмову з нашим пров╕дним судмедекспертом, треба подумати, що ще можна зробити.

Ну, по-перше, якщо людське т╕ло з'явилось у пир╕жках, то десь воно зникло. Значить, треба запустити пошук по чолов╕ках у в╕ц╕ близько ш╕стдесяти рок╕в - скаж╕мо в╕д п'ятдесяти п'яти до ш╕стдесяти п'яти, що зникли в Одес╕ та област╕ за останн╕й м╕сяць-два.

По-друге, треба пошукати, що у нас ╓ з под╕бних випадк╕в. Через те, що я н╕чого не чув про таке, то, напевно, нав╕ть не обмежуватимемо за терм╕нами - нехай пошук буде за весь час ре╓страц╕╖ злочин╕в. Може, нав╕ть ╕ сус╕дн╕ област╕ прихопити?

Пошук по зниклими чолов╕кам пройшов швидко. Улов був невеликий. П╕д мо╖ параметри п╕дходило лише дво╓: Корн╕╓нко Петро Миколайович, 1969 року народження та Сарматов Степан ╤ванович, 1972 року народження. Жодного разу не англосакси. Але там ╕з цим анал╕зом ДНК, може, ще вилами по вод╕ писано. Тож виключати не варто.

А ось пошук ╕з випадк╕в кан╕бал╕зму чи розчленування довго оброблявся. Я встиг попити кави, погортати ╕нш╕ справи, як╕ ще були не зак╕нчен╕, побалакати в коридор╕ з Синельниковим. Зрештою, на екран╕ з'явився результат. Ого! Ск╕льки випадк╕в, а я думав буде зовс╕м небагато. Я почав переглядати ╖х один за одним. Ага, ось велика к╕льк╕сть випадк╕в кан╕бал╕зму у тридцятих роках минулого стол╕ття. Голодомор - траг╕чна стор╕нка нашо╖ ╕стор╕╖. Ось багато розчленування вже в дев'яностих, але все пов'язано з тим, що злочинц╕ хот╕ли позбавитися т╕ла - н╕яко╖ тоб╕ кул╕нар╕╖. Так, це я все до ранку переглядатиму та анал╕зуватиму. Спробу╓мо тепер навпаки - дуже звузити запит. Прямо ось пир╕жок з людським м'ясом пошука╓мо. Чи не було такого ран╕ше?

Я запустив запит ╕ вже з╕брався довго чекати на результати, але в╕н прийшов неспод╕вано швидко. Був такий випадок! Усього, слава Богу, один. Просто в Одес╕. Я в╕дкрив запис, але в╕н був практично порожн╕й - н╕яких особливих деталей - лише номер арх╕вного запису та згадка про пир╕жок з людським пальцем, виявленим на Привоз╕. Чорт! Який зб╕г - теж Привоз, теж пир╕жок, теж палець! Ось чому нема╓ нормальних даних? Я набрав нашого техн╕чного експерта Сашка Шаманського.

- Саша Прив╕т. Я тут запустив пошук ╕ в╕н знайшов мен╕ один арх╕вний запис, але коли натискаю на ньому н╕яких додаткових даних не вида╓. Номер запису? AK345-778MM18008. Що? Треба до арх╕ву? Зрозум╕ло дякую.

Я поклав слухавку. Доведеться ╖хати до арх╕ву. Ще рок╕в десять тому майже вс╕ записи з арх╕ву оцифрували. Але деяк╕, особливо стар╕ записи, все ще залишилися на папер╕. Виходить ц╕й справ╕ з пир╕жком рок╕в сто - не менше.

У цей момент над╕йшло пов╕домлення в╕д Бориса Августовича: "Спускайся до курилки". Ага, значить по╖здку до арх╕ву в╕дкладемо на пот╕м. Спочатку розберемося ╕з судмедекспертизою.


* * * * * * *


Я прихопив зв╕т судмедекспертизи, пройшов лаб╕ринтами коридор╕в ╕ спустився у дворик, утворений будинками Приморського в╕дд╕лення, який ми називали курилкою. Тут на мене вже чекав Борис Августович. В╕н курив свою люльку ╕ випускав к╕льця диму. Прямо тоб╕ Гендальф ╕з Володаря К╕льця.

- Прив╕т Борисе Августовичу. ╢ у мене запитання щодо зв╕ту.- одразу взяв бика за роги я.

- Прив╕т Костю. Я чекав, що ти захочеш поговорити з╕ мною.

- Ось тут у зв╕т╕ багато всяких речовин, знайдених у залишках жертви. З них мен╕ знайомим здався лише гл╕церин, та й той я не знаю для чого можна використати. Це взагал╕, що може означати? Жертву отру╖ли?

- Ну, мен╕ важко судити про призначення цих препарат╕в та речовин. Можу лише припустити. Так би мовити, особлива думка.

Ну так, куди без особливо╖ думки Бориса Августовича?

- Давай-давай. Ти ж зна╓ш, що я завжди прислухаюся до тво╓╖ особливо╖ думки.

- Склад схожий на якийсь в╕триф╕кац╕йний розчин.

- В╕три... що? Будь прост╕ше, Борисе Августовичу, ╕ люди потягнуться до тебе.

- Упевнений, що я хот╕в би, щоб люди тягнулися до мене? - посм╕хнувся в╕н у сво╖ вуса. - Це розчин для в╕триф╕кац╕╖ - швидкого заморожування. В основному р╕зн╕ кр╕опротектори, призначен╕ для збереження кл╕тин при низьких температурах.

- Ц╕каво, тобто жертву заморозили? Це може бути причиною смерт╕?

- Не виключено. На жаль, жодних висновк╕в про причину смерт╕ на основ╕ таких убогих б╕олог╕чних матер╕ал╕в зробити неможливо. Не можна нав╕ть сказати чи мертва жертва або лише втратила одну к╕нц╕вку.

- Ну гаразд, в╕зьмемо до уваги. А що щодо в╕ку? Я не знав, що за ДНК можна визначити в╕к.

- Вже давно. Ще рок╕в десять тому розробили метод пов'язаний ╕з метилюванням ДНК. Ми використову╓мо еп╕генетичний метод Хорвату. Середня помилка за такого методу трохи б╕льш як три роки.

- Тобто ш╕стдесят рок╕в плюс-м╕нус три роки. Дуже добре. А що ╕з нац╕ональн╕стю? Там ц╕ в╕дсотки, що в╕н майже англ╕╓ць.

- Тут дещо складн╕ше. По-перше, генеалог╕чний тест ДНК ще недостатньо точний, по-друге, анал╕зований зразок був не в кращ╕й кондиц╕╖. Проте можна з певною впевнен╕стю стверджувати, що наведен╕ в╕дсотки б╕льш-менш в╕рн╕.

-Тобто, це ╕ноземець?

- Я не можу поручитися за це. ДНК показу╓, що б╕льш╕сть його предк╕в належать англосаксам. Але в нас зараз ст╕льки перем╕шано, що я не здивуюсь, що й серед тво╖х предк╕в, Костю, можна знайти хоч ╕тал╕йц╕в, хоч японц╕в.

- Тобто прибирати з можливих жертв кор╕нних одесит╕в не варто?

- Я б не став.


* * * * * * *


Розмова з Борисом Августовичем дещо роз'яснила ╕ дозволила звузити коло потенц╕йних жертв. Але настав час йти в арх╕в.

Я п╕д'╖хав до великого темно-с╕рого будинку в готичному стил╕ на роз╕ Жуковського та Пушк╕нсько╖. Буд╕вля мало була схожа на адм╕н╕стративне прим╕щення. Скор╕ше нагадувала храм. А це ╕ був колись храм. 1860-го року тут збудували синагогу. В╕дв╕дували ╖╖ переважно ╓врейськ╕ переселенц╕ з Н╕меччини та Австро-Угорщини, тому назвали ╖╖ "Бродською", на честь м╕ста Броди на Галичин╕, що входило тод╕ до складу Австро-Угорщини. Мабуть, з ц╕╓╖ причини будинок був побудований з елементами готики. У ньому встановили орган, ╕ це стала перша в Рос╕йськ╕й ╤мпер╕╖ хоральна синагога. П╕сля революц╕╖ та громадянсько╖ в╕йни йшов процес боротьби з рел╕г╕╓ю та синагогу в╕ддали п╕д ╓врейський роб╕тничий клуб, а п╕сля Друго╖ Св╕тово╖ В╕йни тут розм╕стився Одеський обласний арх╕в.

Я помилувався досить похмурою, але гарною буд╕влею: величезн╕ арков╕ в╕кна, восьмигранн╕ веж╕, чорний кований паркан ╕з ц╕кавим орнаментом. Якби граф Дракула вир╕шив пожити в Одес╕, безперечно, в╕н би оселився тут.

Я пройшов до холу, де показав на охорон╕ посв╕дчення. Мен╕ вказали куди йти, ╕ я п╕д╕йшов до каб╕нету адм╕н╕страц╕╖. Там мен╕ довелося трохи посваритися з прац╕вниками арх╕ву. Виявля╓ться, я мав зробити оф╕ц╕йний запит, вони протягом тридцяти дн╕в його обробити та дати мен╕ арх╕вну виписку. Мо╓ посв╕дчення сл╕дчого пол╕ц╕╖, крайня важлив╕сть мо╓╖ справи та, можливо, особистий шарм змогли переламати х╕д дискус╕╖ й мен╕ дозволили с╕сти в арх╕в╕ та дали теку з арх╕вною справою AK345-778MM18008. Разом ╕з текою мен╕ видали спец╕альн╕ рукавички для роботи з арх╕вними документами та суворе попередження поводитися з цими ц╕нними матер╕алами дуже обережно.

Документи й справд╕ були старими й крихкими. Страшно сказати - 1861 р╕к. Отже, 9 вересня 1861-го року на Прив╕зному ринку у громадянки Рози Абрам╕вни Каганович купили пир╕жок з м'ясом. В цьому пир╕жку було виявлено фалангу м╕зинця л╕во╖ руки людини. За цим фактом громадянку Рабиновича було затримано ╕ вона надала св╕дчення. За св╕дченнями вона довгий час незаконно (без жовтого квитка) працювала пов╕╓ю. Кл╕╓нт╕в приймала у себе вдома за адресою Портовий узв╕з (зараз назива╓ться Польський узв╕з) 8, квартира 17. У пер╕од з 1860 по 1861 р╕к громадянка Раб╕нович приводила до себе додому чолов╕к╕в, позбавляла ╖х життя, п╕сля чого розчленовувала трупи, в╕докремлювала м'як╕ ф╕лейн╕ частини. з яких робила фарш для сво╖х пир╕жк╕в. Рештки викидала у в╕кно, що виходить у сус╕дн╕й сквер, а пот╕м закопувала в тому ж сквер╕ п╕д сходами, що вели нагору на вулицю Рибас╕вську. Ц╕каво, тод╕ ╖╖ називали без Де - просто Рибас╕вська. Було проведено пошук та ексгумац╕ю т╕л жертв Рабиновича. Усього знайдено фрагменти двадцяти шести т╕л. П╕д час обшуку на квартир╕ злочинниц╕ виявлено реч╕ жертв та ╖х одяг з╕ сл╕дами кров╕, вилучено знаряддя вбивства - нож╕ та тесаки. До справи додаються пожовкл╕ стар╕ чорно-б╕л╕ фотограф╕╖. Ось ╕ фотограф╕я само╖ Рози Абрам╕вни. Вже л╕тня, але миловидна ж╕нка, невисока та субтильна. Як вона справлялася ╕з чолов╕ками? Може спочатку тру╖ла чи присипляла снод╕йним? У справ╕ н╕чого про це не йдеться. Ще одна ц╕кава деталь: ус╕ жертви - моряки з суден, як╕ заходили до нашого м╕ста. Тут вони не мали родич╕в, п╕сля зникнення н╕хто ╖х особливо не шукав, судно йшло з Одеси й з к╕нцями. ╤ в наш╕й справ╕ жертва - най╕мов╕рн╕ше ╕ноземець! Може, нав╕ть ╕ моряк. Про це я не подумав, коли запитував. То що тут у нас дал╕? У зв'язку з╕ св╕дченнями та незаперечними доказами, сл╕дство тривало недовго. Вже 13 жовтня 1861 року пройшов суд, який засудив громадянку Раб╕новича до смертно╖ кари через пов╕шення. А 21 жовтня смертний вирок був виконаний у двор╕ Тюремного замку, який розташовувався на м╕сц╕, де зараз Куликове поле в Одес╕.

Я вкотре переглянув матер╕али справи, зробив к╕лька фотограф╕й. Ц╕кава р╕ч. ╤ ст╕льки зб╕г╕в ╕з тим, що трапилося зараз! Насл╕дувач? З чого це раптом за майже 170 рок╕в? ╤ хто взагал╕ зна╓ про цю ╕стор╕ю? Нав╕ть я насилу ╖╖ в╕дкопав, а я ж знав, що шукаю. Як╕сь ╕сторики? Арх╕вн╕ прац╕вники?


* * * * * * *


Я повернувся до в╕дд╕лення. Жодних новин з Привозу не було. Схоже, що Валя сьогодн╕ не прийшла продавати пир╕жки. За мо╓╖ в╕дсутност╕ фоторобот був уп╕знаний викликаною до нас громадянкою Шматко. Його передали до пол╕цейських д╕льниць. ╢ шанс, що якийсь д╕льничний вп╕зна╓ у Вал╕ мешканку п╕дпорядкован╕й йому територ╕╖.

Я роздрукував фотограф╕╖ з╕ справи Рози Каганович ╕ додав ╖х до справи. Можливо помилковий сл╕д, але все ж таки. Зробив новий пошук по зниклим людям, додавши до них моряк╕в ╕з суден, що заходили до порту за останн╕ к╕лька м╕сяц╕в. Пошук не дав результат╕в. Моряк╕в п╕д ш╕стдесят рок╕в не багато, а т╕, що ╓, не пропадали в нас.

Шкода, що у справ╕ Раб╕новича сл╕дч╕ не роз╕бралися з тим, яким чином вона тру╖ла чи приспала жертв. Треба ще раз уточнити у Бориса Августовича чи не можна тими речовинами, як╕ в╕н виявив, в рештках жертви, отру╖ти чи приспати. Витр╕ ... тьху ти, якийсь там розчин, це звичайно ц╕каво, але незрозум╕ло яким чином п╕дходить до справи, а от якщо цими речовинами можна знерухомити або вбити жертву, то це вже добре вклада╓ться у верс╕ю вбивства, схожого на те, як╕ робила 170 рок╕в тому ж╕нка-ман╕як.

Отже, якщо взяти за верс╕ю насл╕дувача. Що можна зробити?

По-перше: показати фоторобот Вал╕ мешканцям Польського узвозу. До реч╕, репутац╕я ц╕╓╖ вулиц╕ не зм╕нилася в╕дтод╕. Дос╕ там знаходяться п╕дп╕льн╕ публ╕чн╕ будинки та "стометр╕вка", де пов╕╖ на вулиц╕ чекають на сво╖х кл╕╓нт╕в.

По-друге, можна перев╕рити, що там у нас п╕д сходами, що ведуть з Польського узвозу на Дерибас╕вську ╕ взагал╕ у сквер╕, де вони знаходяться. Насл╕дувач м╕г ховати докази чи закопувати рештки там-таки. Слава Богу, зараз не треба переривати для цього землю - ╓ прилади, здатн╕ подивитися, що там у н╕й ╕ без лопати. Але це вже завтра, сьогодн╕ робочий день ск╕нчився.


Наступного ранку я з╕брав команду з к╕лькох оперативник╕в, судмедексперта, Бориса Августовича не вдалося п╕дключити, чимось в╕н був зайнятий зранку, к╕лькох експерт╕в-крим╕нал╕ст╕в з приладами, як╕ просв╕чують землю. Прихопили к╕лька лопат.

Ми п╕д'╖хали до Польського узвозу. Зупинились б╕ля старого занедбаного скверу. Саме тут розташовувалися сходи нагору на Дерибас╕вську, де Каганович ховала останки сво╖х жертв. Ми п╕д╕йшли до сход╕в та знайшли тут групу турист╕в ╕з г╕дом. Я прислухався до того, що вона розпов╕дала.

- А цей сквер та сходи ви могли б побачити у багатьох старих ф╕льмах. Найпопулярн╕ш╕ - це "Пригоди Петрова та Васечк╕на", "Приморський бульвар" та сер╕ал "Л╕кв╕дац╕я". Але ╓ у цих сход╕в ╕ темна сторона! У в╕с╕мнадцятому стол╕тт╕ тут ховала сво╖х жертв перша ж╕нка-ман╕як у Рос╕йськ╕й ╤мпер╕╖. Сорок три жертви були похован╕ п╕д нею! Тому ╖╖ довго називали Сходами Мертвих.

Дал╕ г╕д коротенько, хоч ╕ з багатьма вигаданими деталями та переб╕льшеннями, розпов╕в справу Рози Каганович. Ось так. А я то думав н╕хто про цю ╕стор╕ю не зна╓, окр╕м якихось ╕сторик╕в. А виявля╓ться, г╕ди розпов╕дають про не╖ туристам. Може, нав╕ть ╕ в туристичних буклетах вона описана. Коло ос╕б, як╕ можуть бути насл╕дувачами, сутт╓во розширилося.

Ми дочекалися доки туристи п╕дуть з╕ скверу та почали сво╖ пошуки. Експерти-крим╕нал╕сти пройшлися довкола сход╕в. В одному м╕сц╕ прилад показав як╕сь к╕стки. Наша сл╕дча група одразу пожвав╕шала. Опера взялися за лопати та викопали к╕стки. Судмедексперт схилився над ними.

- Це не людина. Якась велика тварина. Швидше за все собака.

- Та я вже здогадався. - похмуро в╕дпов╕в я, п╕днявши та розглянувши предмет знайдений з к╕стками - це був старий шк╕ряний нашийник ╕з металевою пластиною та грав╕юванням. В╕дтерши пластину в╕д земл╕, я зм╕г прочитати щось на кшталт "Спи спок╕йно, м╕й в╕дданий друг Б╕м. Тв╕й ╤ван ╤ва..." Дал╕ зовс╕м затерто. ╤ван ╤ванов, чи що? Теж мен╕ знайшов м╕сце для поховання тварини. ╤ де голова Б╕ма? Ну та гаразд, це не наша справа. Довелося закинути к╕стки назад та засипати землею. Витративши на пошуки майже чотири години, ми так н╕чого ╕ не знайшли. Ну, як не знайшли? Знайшли аж три "закладки" - так наркодилери зараз передають наркотики сво╖м кл╕╓нтам. Ховають у затишних м╕сцях, позначають пакетик ╕з товаром спец╕альною рад╕ом╕ткою. П╕сля того, як кл╕╓нт розплатиться, в╕дсилають номер частоти на як╕й працю╓ рад╕ом╕тка та м╕сце, де треба шукати, кл╕╓нту. Будь-який сучасний смартфон може зас╕кти цю м╕тку, якщо знати частоту. Тож якийсь улов ╓. Але т╕льки не по наш╕й справ╕.


* * * * * * *


Коли я повернувся до в╕дд╕лення, то з╕ткнувся у коридор╕ з кап╕таном Синельниковим.

- Чув, яка НП сталася у Бориса Августовича? - зам╕сть здраст╕ почув я в╕д нього.

- Н╕, що сталося?

- У них у морз╕ виявилася нестача. Труп один украли.

- Ого. Ц╕каво. А в мене в справ╕ ╓ труп, який нев╕домо зв╕дки зник.

Поганий настр╕й в╕д невдач╕ з пошуками сл╕д╕в насл╕дувача, як в╕тром, здуло. Я заскочив до каб╕нету та одразу набрав Бориса Августовича.

- В╕таю. Чув у тебе там под╕я. Та так, одна пташка в дзьоб╕ принесла. Ага, слухай, Борисе Августовичу, я тут подумав - то може в пир╕жках у нас тв╕й кл╕╓нт якраз? Н╕? Не може такого бути? В╕к не зб╕га╓ться? Ну, може, ви помилилися. Не може? Ну гаразд, а от ц╕ речовини, що ви виявили у б╕оматер╕алах у наш╕й справ╕, вони випадково у вашому морз╕ не використовуються? Н╕? Зрозум╕ло. Дякую.

Я поклав слухавку. Так, а як добре було б. Хтось викрав труп ╕з моргу та пустив на пир╕жки. Але не сходиться. З ╕ншого боку, не можна виключати, що Борис Августович не хот╕в би, щоб ця ╕стор╕я мала такий розвиток ╕ тому в╕н заперечу╓ можливий зв'язок. Н╕, п╕дробляти результати й мутити там щось в╕н би не став. Але через те, що в╕н не хоче, щоб його труп був пов'язаний з нашою справою, в╕н може п╕дсв╕домо упереджено ставитись до трактування результат╕в судмедекспертизи.

Я зайшов до Синельникова, якому д╕сталася справа про викрадений труп та скоп╕ював у нього матер╕али. Спочатку зниклий неб╕жчик значився як нев╕домий. Знайдено його на вулиц╕ Запор╕зьк╕й на Молдаванц╕. Помер з природних причин - внутр╕шня кровотеча внасл╕док крайньо╖ стад╕╖ цирозу печ╕нки. Зважаючи на все, надто захоплювався неяк╕сним алкоголем. Ось фотограф╕╖ з розтину. Видовище так соб╕. З ц╕кавого - особлив╕ прикмети татуювання "М╤ША", з л╕терами на пальцях право╖ руки, на спин╕ взагал╕ ц╕лу церкву вибито. Три куполи. Як там у п╕сн╕ сп╕ва╓ться: "╕ не грама золота". Схоже, що наш кл╕╓нт. Таке татуювання означа╓, що в╕н мав три ходки.

Отже, спочатку нев╕домий, наступного дня цей труп уп╕знала дружина. Михайло Якович Барадж╕, 1990 року народження. Трич╕ судимий, як ╕ сл╕д було оч╕кувати. Неб╕жчик залишився лежати в морз╕ до наступного дня, коли його мали забрати родич╕. Але коли вони при╖хали за Барадж╕, його в морз╕ не було. Зник. Так╕ ось справи. ╤ за датами ц╕лком м╕г би бути нашою начинкою для пир╕жк╕в.

Мо╖ роздуми перервав дзв╕нок. Дзвонили опера з "Привозу". Взяли Валю! Ось так удача. Я вже думав, що вона втекла ╕ б╕льше не з'явиться на ринку. Я задоволено потер руки. Зараз ми й д╕зна╓мося про вс╕ подробиц╕ ц╕╓╖ справи.


* * * * * * *


- Так, не маю л╕ценз╕╖ на торг╕влю! То, може, я й не торгую. Просто роздаю пир╕жки. Ну, а грош╕? Грош╕ мен╕ дарують! Благод╕йн╕сть виходить. Це що ж - через таку др╕бницю треба хапати та везти до в╕дд╕лення? - скандалила у мо╓му каб╕нет╕ Валентина Серг╕╖вна Петрак. Вона ж Валя, яка продала пир╕жки ╕з людським м'ясом на "Привоз╕".

- Та ми вас не з приводу л╕ценз╕╖ затримали, громадянко Петрак. Хот╕лося б поговорити за ц╕ ваш╕ пир╕жки. Особливо т╕, що з м'ясною начинкою. - я уважно стежив за ╖╖ реакц╕╓ю.

- Так, а шо з мо╖ми пир╕жками? Людям подобаються!

Схоже, згадка пир╕жк╕в з м'ясом н╕як не вплинула на Валю. Якщо вона ╕ ман╕як, то, на диво, холоднокровний та вм╕лий.

- А от погляньте, що виявили у ваших пир╕жках. - я простяг ╖й фотограф╕ю фрагмента пальця з нашо╖ справи.

Спочатку громадянка Петрак не дуже зрозум╕ла, що зображено на фото, але коли розглед╕ла оч╕ ╖╖ округлилися до неможливост╕, рот завмер у безмовному крику, вона дуже натурально схопилася за серце.

Я простяг ╖й склянку води. Тремтячою рукою вона змогла взяти його ╕ насилу зробила ковток. В╕дставила ╕ нарешт╕ видала звук.

- Ось сука! Тварюка! П╕двела мене п╕д монастир. - заголосила вона так, що в мене вуха заклало.

- Заспокойтесь, Валентино Серг╕╖вно. Виклад╕ть, будь ласка, нам обставини справи. Зв╕дки у вас ц╕ пир╕жки з м'ясом? Хто там вас п╕дв╕в п╕д монастир? - спробував заспоко╖ти ╖╖ я. Але це мало под╕яло. Довелося перечекати хвилин десять безперервного потоку стогон╕в ╕ лайок, здеб╕льшого нецензурних.

Вичерпавши всю енерг╕ю та словниковий запас, а в частин╕ лайки, в╕н у громадянки Петрак здавався просто невичерпним, Валя на секунду замовкла, щоб перевести подих. Цим скористався я.

- Громадянка Петрак. Вам сл╕д заспоко╖тись ╕ все нам розпов╕сти. Ваше сприяння сл╕дству буде враховано на суд╕.

- Так, звичайно! Я з ус╕╓ю душею сприятиму сл╕дству. Я взагал╕ не винна н╕ в чому. Це ця зм╕юка, будь вона не ладна.

Зрештою вдалося з'ясувати таке. У громадянки Петрак ╓ двоюр╕дна сестра - Св╕тлана ╤ван╕вна Кирпичова. Жила вона на Пересипу поруч ╕з звалищем, у як╕йсь жалюг╕дн╕й халуп╕. Взагал╕, Петрак характеризувала сестру та ╖╖ чолов╕ка, як люмпен╕в та марг╕нал╕в. Це якщо перекласти ╖╖ мову на цензурну верс╕ю. Роботи пост╕йно╖ вони не мали. Чолов╕к де м╕г крав метал на продаж, щось вишукував на звалищ╕, збирав пляшки тощо. Св╕тлана незрозум╕ло, чим займалася. Жал╕слива Петрак пер╕одично п╕дгодовувала родич╕в усякою некондиц╕╓ю, взятою за коп╕йки на "Привоз╕", а ╕нод╕ й грошима рятувала. ╤ ось, якось вона зайшла до Кирпичових, а Св╕тлана ╖й запропонувала м'ясний фарш для пир╕жк╕в. Десь розжилася м'ясом ╕ захот╕ла ув╕йти до пир╕жкового б╕знесу.

- Я спочатку не хот╕ла брати це м'ясо. Раптом воно собаче чи ще якесь. Але пот╕м спробувала - начебто н╕чого. - в цей момент Валя зрозум╕ла, що за м'ясо вона пробувала. Я дивом встиг п╕дсунути ╖й в╕дро для см╕ття ╕ вона схилилася над ним та зв╕льнила шлунок в╕д н╕ в чому не винному об╕ду.

Коротше, громадянка Петрак погодилася на сп╕льний б╕знес з╕ Св╕тланою, але за умови, що та не лише надасть фарш, а й сама зробить пир╕жки. Борошно та ╕нш╕ ╕нгред╕╓нти Валя ╖й п╕двезла. У результат╕, сам╕ ц╕ пир╕жки опинилися на "Привоз╕".


* * * * * * *


Брати с╕мейство Кирпичових ми по╖хали, прихопивши групу захоплення, що склада╓ться з╕ спец╕в п╕дрозд╕лу "Корд". Можливо, це було зайвою обережн╕стю, але, хто його зна╓, що там у будинку цих ман╕як╕в, може й зброя.

Пересип, де жили Кирпичови, - це м╕крорайон нашого м╕ста, збудований на досить вузьк╕й кос╕, що в╕докремлю╓ Хаджибейський та Куяльницький лимани в╕д Чорного моря. Тут, в основному, знаходиться промислова зона з великою к╕льк╕стю п╕дпри╓мств ╕ зовс╕м небагато житлових будинк╕в, що являють собою так званий приватний сектор. Стар╕ одноповерхов╕ будинки з╕ штукатуркою, що обвалилася, та парканами, що похилилися. Багато покинутих будинк╕в. В одному з таких ╕ мешкала родина любител╕в людського м'яса. Цей будинок був на самому краю житлових буд╕вель, зовс╕м поряд з╕ звалищем. Звалище було неоф╕ц╕йне. Просто м╕сцев╕ жител╕ чомусь вир╕шили, що це гарне м╕сце, щоб викидати туди сво╓ см╕ття. Сл╕дом за ними сюди стали звозити стару побутову техн╕ку, буд╕вельне см╕ття ╕ все те, що так просто не викинеш у см╕тт╓вий контейнер, ╕ жител╕ центрально╖ частини м╕ста. Трохи дал╕ в╕д звалища починалися поля зрошення - величезна заболочена пустка, яку ран╕ше використовували для ф╕льтрац╕╖ канал╕зац╕йних вод. У 90-х роках минулого стол╕ття тут часто проходили бандитськ╕ розбирання ╕ знаходили багато труп╕в, а ще б╕льше труп╕в так ╕ не знаходили. Тод╕ нав╕ть з'явився крилатий висл╕в "вивезти на поля зрошення", що не об╕цяло тим, кого вивозили н╕чого доброго. Систему канал╕зац╕╖ давно зм╕нили й поля зрошення не використовуються за призначенням. Були плани забудувати ╖х, але н╕хто особливо не готовий ╕нвестувати в депресивний крим╕нальний район та й жити тут мало хто хоче.

Нин╕ вже зовс╕м стемн╕ло. М╕сяць осв╕тлював пустку сво╖м неясним св╕тлом. По н╕й стелився б╕лястий туман. Занедбан╕ будинки похмуро дивилися на нас темними в╕кнами без шибок. На см╕тт╓звалищ╕ щось копошилося, можливо щури чи бездомн╕ собаки, яких тут теж вистачало. Що ж. Прямо антураж ф╕льму жах╕в. Добре, що з нами ц╕ хлопц╕ з "Корду" - якось спок╕йн╕ше. У розбитих в╕кнах нап╕врозваленого будинку Кирпичових, закле╓них якоюсь харчовою пл╕вкою та пластиковими пакетами, св╕тилося св╕тло. Господар╕ вдома. Це добре. Оперативники оточили буд╕влю. Ось тут я мав би постукати, представитися ╕ вимагати в╕дчинити двер╕. Але атмосфера ╕ злочин, через який ми сюди прийшли, п╕дняли вс╕м нерви й "Корд╕вц╕" закут╕ в броню, посилену екзоскелетом, без зайвих розмов винесли хистк╕ двер╕.

Кирпичови не чинили оп╕р. Та тут би й досв╕дчен╕ бандюгани не мали б шансу. Обшук ╖хньо╖ брудно╖ халупи, проведений по гарячих сл╕дах, одразу прин╕с результат. У стародавньому, ще радянському холодильнику "З╕л", який, якимось дивом, ще працював, були виявлен╕ залишки фаршу та частини людського т╕ла, зокрема, легко вп╕знавана людська рука. Кирпичових в╕двезли до в╕дд╕лення, на м╕сц╕ злочину залишилися працювати експерти-крим╕нал╕сти. А я по╖хав додому. Вести допит Кирпичових зг╕дно ╕з законом уже не можна - н╕чний час. Та ╕ ╖хн╕й жертв╕ це вже н╕як не допоможе. Залишатися на м╕сц╕ злочину теж не хот╕лося - крим╕нал╕сти краще за мене тут у всьому розберуться.


* * * * * * *


Я почав з допиту Кирпичових. Спочатку по одному, пот╕м очна ставка з громадянкою Петрак, пот╕м допит уже подружжя. ╤ так к╕лька раз╕в по колу.

У результат╕ вимальовувалася наступна картина. Вранц╕ 12 кв╕тня 2029 року громадянин Кирпичов, як завжди, вийшов на звалище, щоб знайти там щось ц╕нне. Практично в╕дразу в╕н виявив там дивний металевий контейнер, з людиною, що лежить усередин╕. Це був уже не молодий чолов╕к, абсолютно голий, без сл╕д╕в волосся на т╕л╕ чи голов╕. На дотик в╕н був дуже холодним, практично крижаним. Кирпичов поволок його до свого будинку, взяв там ╕нструменти, щоб розпиляти контейнер на частини, тому що в╕н був надто важкий, щоб його затягнути додому ц╕лим. Але коли повернувся, контейнера там уже не було. У результат╕ здобиччю Кирпичова стало лише людське т╕ло. Оглянувши його, Кирпичови вир╕шили, що в╕н мертвий. Та й не пропадати ж добру. Розчленували його та пустили на фарш для пир╕жк╕в.

Ось це я не╕як не м╕г зрозум╕ти. Тобто вони знайшли т╕ло людини. ╤ н╕, не викликали швидку чи пол╕ц╕ю. Не спробували з'ясувати, хто в╕н ╕ як опинився тут. А пустили на м'ясо. Так, н╕би знайшли т╕ло яко╖сь дохло╖ тварини. Все це Кирпичови розпов╕дали абсолютно спок╕йно ╕ беземоц╕йно, начебто звичайн╕с╕нька справа, незрозум╕ло чого тут взагал╕ вс╕ переполошилися ╕ запитують. За час роботи в пол╕ц╕╖ я зустр╕чав р╕зних злочинц╕в. Хтось вбивав у стан╕ афекту, хтось п'яним, хтось через грош╕. Але загалом я м╕г зрозум╕ти цих людей та ╖хню мотивац╕ю. А ця с╕мейка виглядала для мене зовс╕м незрозум╕лою, начебто якихось ╕нопланетян з╕ сво╓ю неземною нелюдською мораллю, етикою та лог╕кою.

╤стор╕я ╕з загадковим контейнером виглядала безглуздою та фантастичною. Але зовс╕м не в╕риться, що Кирпичови могли ╖╖ вигадати. У них геть чисто в╕дсутня якась фантаз╕я або уява. З описом контейнера також була проблема. Через надто м╕зерний словниковий запас Кирпичова все, що можна було зрозум╕ти - це те, що в╕н був великий, металевий, з якимись кнопками та приладами.


* * * * * * *


Ми повезли Кирпичова на звалище, щоб в╕н показав м╕сце, де знайшли контейнер ╕ труп. Хоча це ще не факт, що людина була мертвою до того, як за не╖ взялася ця родина.

Вдень це м╕сце виглядало хоч ╕ не менш огидним, але не страшним. Ми п╕д╕йшли до купи картонних ящик╕в, що в╕д дощу та вогкост╕ перетворилися на суц╕льну целюлозну кашу ╕ злякали зграю собак, що шукали тут щось ╖ст╕вне. Як це вони не погризли жертву с╕мейки людожер╕в? Виходить, контейнер з ним з'явився нещодавно перед приходом Кирпичова

- Ось тут в╕н був. - показав товстим ╕ кривим пальцем, з жовтим обламаним н╕гтем ╕ грязюкою, що в'╖лася нав╕ки, Кирпичов. Зараз, на ц╕й завален╕й см╕ттям пустц╕, в╕н мен╕ нагадував якусь до╕сторичну людину. Низьк╕ надбр╕вн╕ дуги, маленьк╕ оч╕, що сховалися п╕д густими бровами, плескатий зламаний н╕с, масивне п╕дбор╕ддя. Точно. Який в╕н там ╕нопланетянин? Це - неандерталець. Можливо, його лог╕ка та мотивац╕я чудово в╕дпов╕дала б Кам'яному в╕ц╕ або коли там жили неандертальц╕.

Експерти розпочали ретельний огляд м╕сця, на яке вказав злочинець. Так, схоже, тут справд╕ лежав якийсь великий та важкий контейнер. Он як продавився розмоклий картон, та й на земл╕ сл╕ди. Крим╕нал╕сти почали збирати як╕сь склян╕ уламки, можливо, частини цього контейнера. Щось привернула мою увагу на залишках картонно╖ скриньки. Я придивився краще.

- Хлопц╕, мен╕ зда╓ться, тут видавився якийсь напис. Можливо, вона виступала на контейнер╕, який лежав зверху ╕ в╕н продавив ╖╖ на мокрому картон╕. - сказав я експертам.

Один ╕з них п╕д╕йшов ╕ акуратно присипав зверху чорним порошком. Проступила частина напису "... RES... RECTION KA341-22-ML31...". Я сфотографував ╖╖ на смартфон.

Так, тут мен╕ робити н╕чого. Дал╕ тут робота експерт╕в. Цегли теж не потр╕бен, його в╕двезли до С╤ЗО, а я по╖хав назад у в╕дд╕лення.


* * * * * * *


У коридор╕ в╕дд╕лення зустр╕в Синельникова.

- Що там? Я чув у тебе прогрес у справ╕? - усм╕хаючись сказав мен╕ в╕н.

- Так, взяли тут с╕мейку неандертальц╕в-людожер╕в.

- Молодець! У мене тут також просува╓ться. З╕знався студент-стажер, який чергував уноч╕ в морз╕. Продав труп Барадж╕, якимось фра╓рам за 500 долар╕в.

Я зовс╕м забув про зниклий з моргу труп. Адже в╕н був у мене кандидатом на жертву мо╓╖ справи. Ну, тепер очевидно, що Барадж╕ н╕ до чого. Опис н╕як не зб╕га╓ться, та й на прав╕й руц╕, яку ми знайшли у холодильнику Цегляних, нема╓ татуювання "М╤ША".

Я пройшов до свого каб╕нету ╕ замислився. Справа просува╓ться. Ми знайшли злочинц╕в, м╕сце злочину, докази. Залиша╓ться незрозум╕лим, хто жертва, обставини його смерт╕ ╕ яким чином в╕н опинився на звалищ╕. Поки що я не маю даних експерт╕в-крим╕нал╕ст╕в, все що ╓ - це частина напису, продавленого контейнером на мокрому картон╕. Що це може бути? Назва ф╕рми виробника та сер╕йний номер? Пр╕звище власника? Назва самого контейнера? Що це за контейнер ╕ як в╕н опинився на звалищ╕? Чому труп у ньому був голий ╕ холодний? Може в╕н упав ╕з л╕така чи косм╕чного модуля якогось. Охолодився через низьку температуру атмосфери там нагор╕. Ну, косм╕чн╕ модул╕, навпаки, нагр╕ваються при пад╕нн╕, ризикуючи згор╕ти в атмосфер╕. Якщо л╕так - катапультувався? Знову ж таки при пад╕нн╕ з тако╖ висоти контейнер дуже сильно постраждав, та й сл╕д╕в пад╕ння було б дуже багато. Швидк╕сть пад╕ння пригальмовував парашут чи як╕сь елементи контейнера? Парашут не було виявлено, з приводу елемент╕в контейнера, призначених для пом'якшення удару або зниження швидкост╕ пад╕ння, ми н╕чого знати, на жаль, не можемо.

Гаразд, спробу╓мо працювати з тим, що ╓. Треба пошукати за написом, шкода збереглася лише ╖╖ частина. Я вв╕в у пошук "*RES*RECTION KA341-22-ML31*" ╕ спершу обмежив його Одесою. Н╕чого. Прибрав обмеження щодо локац╕╖. Теж н╕чого. Напевно, варто забрати сер╕йний номер або що це там. Вв╕в "*RES*RECTION*". Так, тепер дуже багато всього. Знову повернув ф╕льтр Одесою. О! Усього три записи в результат╕: "IT RESOURCE CORRECTION", "RESСUE ERECTION HOUSE", "DEAD MOROZ RESURRECTION LTD". Три ф╕рми, як╕ працюють у нашому м╕ст╕. Так, "IT RESOURCE CORRECTION" - це якась контора, що займа╓ться настроюванням та ремонтом ╤Т ╕нфраструктури. У них там багато загадкових прилад╕в ма╓ бути, але до чого тут гола людина? Та й в╕дстань м╕ж RES ╕ RECTION завелика, судячи з в╕дбитка ма╓ бути лише к╕лька символ╕в. "RESСUE ERECTION HOUSE" - це якийсь чолов╕чий клуб, такий соб╕ замаскований бордель. Ну, це пояснило б, чому жертва була голою. Але контейнер, напханий якимись приладами та те, що неб╕жчик був холодним, це не поясню╓. Але в╕зьмемо на зам╕тку. Так ╕, нарешт╕, "DEAD MOROZ RESURRECTION LTD". Св╕товий л╕дер медичних послуг у галуз╕ кр╕оники. Прям так св╕товий. Що за кр╕оника? Я загуглив. Технолог╕я збереження у стан╕ глибокого охолодження ("кр╕оконсервац╕я", "кр╕озбереження") людей та ╕нших тварин з над╕╓ю на те, що в майбутньому ╖х вдасться оживити та при необх╕дност╕ - вил╕кувати. Ось воно! Жертва була холодною, нав╕ть крижаною. У б╕оматер╕алах виявлено речовини, як╕ використовують при заморожуванн╕ т╕л. Спец╕альний контейнер, де збер╕галося т╕ло. Все сходиться. Я ще раз прикинув в╕дстань м╕ж RES та RECTION. Якраз дв╕ л╕тери чудово тут би виглядали. Треба краще придивитися до ц╕╓╖ ф╕рми. Я пол╕з у державн╕ ре╓стри. Значить, власники - ╤ван ╤ванович Мороз та Над╕я Федор╕вна Мороз. Ось зв╕дки MOROZ у назв╕ компан╕╖. А DEAD RESURRECTION переклада╓ться як воскрес╕ння мертвих. Пр╕звище власники вставили посередин╕, щоби була гра сл╕в. Д╕д Мороз Резурекшн. Гумористи, трясця. Адреса ф╕рми: Дальницька 46. Що ж, варто в╕дв╕дати воскресител╕в мертвих. Чи нема╓ у них часом зникнення кл╕╓нта?


* * * * * * *


Охоронець довго не хот╕в мене пускати, попри посв╕дчення сл╕дчого пол╕ц╕╖. Нарешт╕ в╕н подзвонив начальника ╕ той спустився.

- Вибачте, але без ордера ми вас не пустимо. - сказав мен╕ начальник служби безпеки.

- Добре, я повернуся з ордером. Але не один, а з "маски-шоу". Я не гарантую, що ваше складне медичне обладнання залишиться п╕сля цього ц╕лим. До того ж нам, швидше за все, доведеться вилучити сервер на м╕сяць-другий для анал╕зу даних. Спод╕ваюся, що ваш╕ кл╕╓нти не постраждають. - усм╕хнувся у в╕дпов╕дь я. - Ну або я один зайду зараз, акуратно д╕знаюся, що мен╕ треба ╕ не буде жодного галасу та гевалту.

- Хвилинку мен╕ потр╕бно проконсультуватися. - начальник взяв моб╕льний та в╕д╕йшов на пару метр╕в.

За хвилину повернувся.

- Проходьте. Зараз вас зустр╕не ╤ван ╤ванович.

Ми дочекалися ╤вана ╤вановича. Це виявився досить молодий чолов╕к в елегантному костюм╕. В╕н майже рад╕сно посм╕хнувся мен╕ та простягнув руку.

- Здрастуйте, Костянтине Олександровичу. Чим можу допомогти? Ми сп╕впрацю╓мо з органами правопорядку. Дуже т╕сно сп╕впрацю╓мо.

Натяка╓ на покровителя у МВС? Я потиснув руку.

- Доброго дня. Розсл╕ду╓мо одну справу та виникло певне припущення. Скаж╕ть, у вас тут випадково нещодавно н╕яко╖ надзвичайно╖ под╕╖ не було?

- Боже борони, Костянтине Олександровичу. У нас дуже сол╕дна ф╕рма. Сво╖ життя буквально, а не ф╕гурально кажучи, нам дов╕ряють багат╕ громадяни США, Япон╕╖, ╢С. Ми дуже ц╕ну╓мо свою репутац╕ю ╕ жодних НП у нас не бува╓.

- Що ж ц╕ громадяни не користуються послугами ф╕рм у сво╖х кра╖нах та везуть сво╖ тл╕нн╕ т╕ла до Одеси?

- Насамперед як╕сть наших послуг вища за всяк╕ похвали. Ну ╕, не приховую, за ц╕нами ми на порядок нижч╕, н╕ж наш╕ конкуренти на Заход╕.

- А як багато у вас кл╕╓нт╕в зараз?

- Зараз у нас за класом все включено збер╕га╓ться с╕м кл╕╓нт╕в та десять по економ-пакету.

"Все включено" - прямо, начебто, готель якийсь!

- А чим це в╕др╕зня╓ться, вибачте, я не знаю.

- За все включено, ми збер╕га╓мо все т╕ло. За економ-пакетом лише голову. Ну ╕ ╓ ще низка нюанс╕в, але не таких важливих.

- Т╕льки голову? Тобто людин╕ в╕дтинають голову, ╕ вона у вас збер╕га╓ться?

- Ну, можна сказати й так. Адже це люди з╕ смертельними хворобами, як╕ не можна зараз вил╕кувати. На додаток, ф╕зично, на момент операц╕╖ вони вже, можна сказати, мертв╕. Замороження в╕дбува╓ться лише п╕сля юридично заф╕ксовано╖ смерт╕ мозку, ╕накше це було б убивством.

- Тобто ви збер╕га╓те мертв╕ т╕ла та нав╕ть окремо голови?

- Ну, кр╕оника припуска╓, що смерть мозку, теоретично, не ╓ остаточною смертю. У майбутньому будуть винайден╕ способи повернути до життя людей п╕сля глибокого заморожування. Наше завдання зробити це заморожування максимально безпечним ╕ збер╕гати наших кл╕╓нт╕в до кращих час╕в. Передбача╓ться, що в недалекому майбутньому до голови можна буде приробити т╕ло, можливо нав╕ть роботизоване, ╕ все функц╕онуватиме.

- Зрозум╕ло, я не м╕г би поглянути на список ваших кл╕╓нт╕в?

- Неможливо! Це медична та╓мниця. - втрутився начальник служби безпеки.

- Тобто ми знову поверта╓мось до необх╕дност╕ "маски-шоу"? - натиснув я.

Вони переглянулися.

Ну якщо пол╕ц╕я ма╓ таку необх╕дн╕сть, ми можемо п╕ти на зустр╕ч. Ход╕мо до мого каб╕нету.

Ми пройшли до каб╕нету ╤вана ╤вановича. В╕н почав ритися у теках.

- Мене ц╕кавлять виключно т╕ с╕м, що у вас по пакету "все включено"

- Тримайте. - Мороз простягнув мен╕ список.

Так, отже, с╕м чолов╕к. Трьох ж╕нок я одразу виключив. Японця та китайця теж. Залишилися П╕тер Маккев╕н та Франк Швайнкохен.

- Я хот╕в би подивитись на контейнери П╕тера Маккев╕на ╕ Франка Швайнкохена. Почати можна з Маккев╕на.

╤ван ╤ванович та його начальник служби безпеки знову переглянулись.

- Ну що ж, проходьте сюди. - неохоче погодився ╤ван ╤ванович.

Ми пройшли до невелико╖ зали, в як╕й було досить холодно ╕ гули як╕сь агрегати. У зал╕ стояло с╕м металевих контейнер╕в. Ми п╕д╕йшли до другого з краю. П╕д склом було видно повн╕стю голе т╕ло чолов╕ка. Я с╕в ╕ оглянув низ контейнера. Подряпини та вм'ятини. Де-не-де св╕жопофарбовано. А ось ╕ те, що мен╕ потр╕бне "DEAD MOROZ RESURECTION KA341-22-ML3189J9000". Д╕став смартфон ╕ з╕ставив ╕з написом, який в╕дбився на мокрому картон╕ на звалищ╕. Все зб╕га╓ться. Але ж у контейнер╕ ╓ т╕ло, кого ж тод╕ пустили на пир╕жки Кирпичови?

Я п╕дв╕вся та схилився над склом контейнера уважно розглядаючи людське т╕ло всередин╕. Не схожий неб╕жчик на ман╕рного англ╕йця, скор╕ше типовий босяк з Молдаванки. А що це на пальцях право╖ руки в нього? Так-так. Схоже, я розкрив ще й справу Синельникова.

- Так кажете це - П╕тер Маккев╕н? А з якого дива у нього татуювання "М╤ША" на прав╕й руц╕? Готовий побитися на велику суму - на спин╕ в нього ще вибит╕ куполи.

╤ван ╤ванович збл╕д. Начальник охорони напружився.

- Костянтине Олександровичу, у нас справд╕ вийшла, е-м-м, позаштатна ситуац╕я. Моя дружина Надя. Ми з нею дуже посварилися. Вона, коли в сказ╕ творить таке - мама не журись. ╤ ось, Надя найняла роб╕тник╕в ╕ т╕ встигли вивезти на см╕тник три контейнери й там викинути, ран╕ше, н╕ж я дав розпорядження охорон╕ ╖х зупинити. Два контейнери ми встигли повернути в ц╕лост╕ та безпец╕, а ось з м╕стером Маккев╕ном вийшла невдача. Контейнер був пошкоджений ╕ т╕ла всередин╕ не було. Я найняв найкращих детектив╕в. Ми ведемо неоф╕ц╕йне розсл╕дування, але т╕ло ще не знайшли. А поки що, про всяк випадок, п╕дм╕нили т╕ло. Родич╕в у Маккев╕на не залишилося, але може при╖хати адвокат ╕з юридично╖ ф╕рми, яка стежить за запов╕том Маккев╕на. В обличчя в╕н його навряд чи зна╓, тому, ну, ви розум╕╓те, ми прийняли таке непросте р╕шення, щоб зберегти репутац╕ю ф╕рми. Це тимчасово, поки ми не знайдемо ╕ не повернемо м╕стера Маккев╕на. Я дуже розраховую на те, що ви не аф╕шуватимете це непорозум╕ння. А у наш╕й подяц╕ можете не сумн╕ватися.

- Боюся, що т╕ло м╕стера Маккев╕на вам повернути не вдасться. Принаймн╕ повн╕стю.


* * * * * * *


Я сид╕в у каб╕нет╕ та ставив останню крапку у справ╕ про пир╕жок з м'ясом. Розсл╕дування призвело до неспод╕ваного зак╕нчення. ╤ головне, не зовс╕м зрозум╕ло як трактувати злочини, ско╓н╕ в ц╕й справ╕. Виходить, юридично громадянин Маккев╕н був мертвий на момент, коли його знайшли Кирпичови та в╕дправили на фарш. У чому поляга╓ ╖хн╕й злочин? Наруга над т╕лом померлого - стаття 297 КК Укра╖ни? Чи ╓ склад злочину у д╕ях Над╕╖ Мороз? Що це - злочинна недбал╕сть? Який склад злочину у д╕ях ╤вана Мороза? В╕н купив т╕ло в морз╕, приховував зникнення Маккев╕на.

Коротше, тут якось усе дуже заплутано. Я ц╕лий день не ╖в ╕ кап╕тально зголодн╕в. Налив каву, д╕став ╕з сумки, куплений мимох╕дь пир╕жок. Зробив ковток, потягнув до рота пир╕жок ╕ зупинився. Обережно розламав його навп╕л. З капустою. Ну ╕ слава Богу.