# Вода-вогонь.

Михаил Георгиевич Мурашкин

Ця книга про вищий стан людини, про вищий стан його духу, про стан Бога.

МИХАЙЛО МУРАШК╤Н


ВОДА-ВОГОНЬ


ДН╤ПРОПЕТРОВСЬК


"Акцент ПП"


2014


УДК 081/082

ББК 94; я44

М91


Текст друку╓ться за виданнями:


Мурашкiн М.Г. Записи 2003 року - Днiпропетровськ: СIЧ, 2007 (ISBN 978-966-511-282-1); Мурашкiн М.Г. Записи 2004 року. - Дн╕пропетровськ: С╕ч, 2009 (ISBN 978-966-511-354-2); Мурашкiн М.Г. Записи 2007 року - Днiпропетровськ: СIЧ, 2010 (ISBN 978-966-511-374-7); Мурашкин М.Г. Записи 2008 года. - Днiпропетровськ: СIЧ, 2010 (ISBN 978-966-511-389-5); Мурашкин М.Г. Записи 2009 года. - Днiпропетровськ: СIЧ, 2011 (ISBN 978-966-511-392-5); Мурашкин М.Г. Записи 2010 года. - Днiпропетровськ: СIЧ, 2011 (ISBN 978-966-511-399-2); Мурашкин М.Г. Записи 2011 года. - Днiпропетровськ: СIЧ, 2012 (ISBN 978-966-511-397-6); Мурашкин М.Г. Записи 2012 года. - Днiпропетровськ: СIЧ, 2013 (ISBN 978-966-511-409-3); Мурашкин М.Г. Записи 2013 года. - Днiпропетровськ: СIЧ, 2014 ( ISBN 978-966-511-417-4).


Мурашк╕н М.Г.

М91 Вода-вогонь. Дн╕пропетровськ: "Акцент ПП", 2014. - 44 с.


ISBN 978-617-7109-33-3


Ця книга про вищий стан людини, про вищий стан його духу, про стан Бога.


УДК 081/082


ББК 94; я44


ISBN 978-617-7109-33-3 No Мурашкiн М.Г., 2014


2003.


...

...

Все, що буде мiж нами, пройде.

Промине.

Що ми будем шукать?

Тiльки долю, що грi╓ всiх нас. На землi, в небесах, на зiрках.

...

...

Пройду бiля гiр i моря.

В степ я йду, в глибини степiв я йду.

Там життя мо╓, мiж трави.

То пахуча трава, до сп'янiння.

Породжу╓ в битвах мене вона.

...

...

I може таке статися, що я засмучений таке бачити.

Не зможу бiльше бачити. Пiду проти.

Тодi важко вижити.

...

...

I може, нам треба бути,

Для того, щоб була земля?

...

...

Що ж то буде?

Лиха нiч.

Я пiду в зiрки прозорi.

...

...

Навiщо менi тиша? Навiщо менi спокiй?

Я той хлопчина малий, що лiзе ще в нiкуди.


Земля моя Вкра╖на. I тут я народився.

I тут я збудував свою хатину в мозку.

Живу я в нiй, в хатинi. А лiзу все ж в нiкуди.

Хлопчина ти? Та нi ж то...

Тобi за п'ятдесят.

Живу в сво╖й хатi, руйнуючи ╖╖.

...

...

Пiшов i я у небуття в сво╖х думках i почуттях.

Навiщо? Хто зна? Жити б, жити!

Причина ╓. Вона одна. Вкра╖на полонена.

Якого я числа так думав?

Тринадцята рiчниця. Незалежнiсть.

Вкра╖нцi полоненi! Чим же?

Недугом страшним. Так! Недугом.

Сво╖х геро╖в топчуть, топчуть.

Де тi, хто незалежнiсть ту робив?

Забули ╖х. I встигли, встигли!

Забути встигли! А вони живi.

Вони маячать.

Один iз них он промайнув!

Вкра╖на хвора. Вкра╖нцi хворi.

...

...

Я пiду у поле; подивлюсь, як квiти тремтять пiд дощем.

Через день у полi подивлюсь, як квiти сяють пiд чистим небом.

Це живi iстоти.

...

...

Я прильнув до землi.

I небо дивиться на це.

I я дивлюсь на це.

I я продовжую робити

Те, що мене диву╓.

Дивовижне неповторне життя.

I небо дивиться, диву╓ться!

...

...

I як час широкий стане?

I настане водночас.

...

...

Приходить весна. I я знову в дорозi. Подивись, як квiти цвiтуть, як дерева цвiтуть; як барвисто i весело.

Я iду, незважаючи на лiта. Скiльки весен лишилось? Я вже старий. I колись не побачу я зовсiм весни, не побачу, як слива цвiте. I не покуштую ╖╖ вл╕тку. Нiкому буде куштувати.

Покуштують ╕нш╕. Аби було лiто.

...

...

Може бути таке i сталося, що iду я помiж степу. I тремтять в мо╖х очах смуги того життя, що було зi мною. А iду я, мов птах летючий. I дивлюсь на життя це зверху, iздалеку, зi сторони. I вважаю вкра╖ну степом, тiлом тим, що арiйцi дали. I що тiло Даждьбогом зветься, i що назви воно не ма╓. А про те все та назва - ДОЛЯ. I Даждьбог тiльки ДОЛЯ що сходить, i що нею ╓ Я.

Але це тiльки смуги, фантоми, тiльки думи з того життя, що було; i якого нема╓.

А я - степ, я Вкра╖на i степ.

...

...

Пройде життя. Одне у мене воно. Година за годиною. Рiк за роком. Пройде i пройде. Зроблю, що повинен.

Що ж дивного? Слабкого жаль в один час. В ╕нший смiшно на себе дивитись i на людей.

А життя? Життя пройде. Треба дивитись, дивитись, дивитись; з╕ свого серця дивитись.

...

...

Я не хочу зрозумiти, де лежить мо╓.

...

...

Що за людина така?

Зна╓ - не зна╓, ляка.

...

...

Бодай то грець

Не все менi байдуже.

Таке я чув.

Таке сидить в менi.

...

...

Я прийду до тебе, поле.

Подивлюсь, яке ти красиве.

Я пiду в чужi╖ кра╖.

Збережу тебе все рiвно.

...

...

Що менi ще потрiбно?

Я подивився в очi.

Я подивився в небо.

Знаю, що я помру.

Що менi треба? Срiбло?

Темно╖, темно╖ ночi?

Що менi дуже треба?

Навiть ╕ не збагну.

╢ ще у мене дитинка.

Тоненька така хворостинка.

...

...

Менi ще потрiбно знати,

Де i коли я вмру?

Але навiщо вмирати,

Коли я ще воза пру?

Але навiщо гадати

Про смерть, свою колись?

Гадати, мабуть, вмирати

Вмирати в собi i скрiзь.

Менi не потрiбно нiчого,

Мабуть, щоб жити i жити,

Гадати геть нi до чого!

Нi до чого цигарки палити!

Але про ╖жу, скаж╕мо,

Не дбати - це жити не так.

Без ╖ж╕ будеш вмирати,

По-iншому - аж нiяк.

...

...

Спiвати пiсню ще нам будуть

I тихий вечiр. ╤ тихий гай.

Не забудуть мене, не забудуть

За добро мене, так i знай.

I за зло не забудуть теж,

Проклинаючи без меж.

...

...

Витягай, мiй друже, з себе те, що ╓.

Витягай, мiй друже, з себе, що пече.

Це назвуть вiршами; голосом в степу

Буде це мiж нами розп'яте на стовпу.

...

...

I де-не-де

Блискуча мрiя.

Мо╓ чи не мо╓?

Моя чи не моя надiя?

Вона ще ╓?

...

...

Може, просто доля слiпа

Чи нiма безмежно?

Але у мене нiчого нема,

Що бути повинно, належно...

Нiчого для цього я не зробив

I тiльки мрiяв, мрiяв.

I цим останн╓ в собi вбив.

Не садив, не с╕яв.

...

...

Хто я? Де я? Чи я - не я?

За горами я хвилi бачу

То вода! Не моя вода!

Моя тут; бо я плачу, плачу.

...

...


2004.


...

...

Вир╕й поглинув мене. Я кр╕зь темряву до неба. Вислав мене Дажбог. Хто я, ╕ де я, ╕ як?

Все те ╓ тиша ╓дина. Все те ╓ св╕т ╕ св╕ти. Ми непод╕льн╕; свят╕. Ми без╕менн╕ у Вир╕й знов порина╓м як в казку, де ор╕╓нтовн╕сть зника╓. Мовби в пухнастому л╕жку.

Вир╕й ╓диний все ж з нами!

...

...

Мен╕ мина╓. Все пройде, пройде. I оста╓ться те, що св╕тло св╕тить. I те все ти, коли пробуджу╓ш сво╓, коли у прост╕р порина╓ш знову, ╕ н╕ про що не мр╕╓ш на земл╕, на неб╕, у св╕тах св╕т╕в.

I т╕льки св╕т, як всесв╕т-дивосв╕т навколо св╕титься ╕ розкрива╓ зор╕, св╕ти св╕т╕в. То диво, дивний св╕т. То Див. I з ним живеш. Iсну╓ш, мов птахи по небу.

...

...

I де нам бути п╕сля св╕ту, коли його не буде зовс╕м?

I де нам бути п╕сля св╕ту, коли в╕н роз╕йдеться в тьмах?

Коли сво╓ не зможем св╕тло розбудувати м╕ж простору, то лише в чорн╕й д╕рц╕ будем частинкою кружлять навколо...

Навколо чорних д╕рок нових, навколо знову неживого.

...

...

Може, в нас Диво воскресне, ми полетимо, полетимо?

Може, ми не так╕ як треба, а як треба - н╕хто не зна╓?

Може бути, так ╕ станеться, що н╕що не завадить нам.

Але марно втрача╓м час. Про те думи наш╕. I все?

...

...

I де-не-де тремтить зоря на сход╕,

╤ порина╓ в╕чн╕сть в небуття.

I я ╕ду дорогою прямою.

Куди веде дорога та? Куди?

Пряма дорога.

То людина д╕╓.

Зробило все ╖╖ бажання.

Вгадай бажання всесв╕ту навколо?

Вгада╓ш все, коли захочеш жити!

...

...

Усе, усе!...

Все поглина╓ щось.

I я ╕ду дорогою прямою.

Дорогою в безодню; ╕ в н╕куди.

Дорогу люди ту зробили.

Не знаючи бажання вс╕х, бажання вс╕х, бажання тиш╕ св╕тла, св╕ту, св╕т╕в в душ╕, умовност╕ сво╓╖.

...

...

Де ми? Серед простору подивимось на небо.

Де ми? Серед простору побачимо себе.

I оч╕, ╕ обличчя сво╖, й ╕нш╕, ╕нш╕... Т╕, що маячать проти того, що кажем ми, коли бажа╓м слави, коли бажа╓м мр╕╖, коли не ми, як наше, коли чуже берем.

...

...

Див не завжди ма╓ прояв у людин╕. Див - це коли ста╓ дивним св╕т навколо, коли св╕т навколо мовби св╕титься, коли в╕н ╓ дивосв╕т. Див ма╓ прояв, коли св╕т ста╓ дивовижним. Стань же!

Але гори як гори, р╕чка як р╕чка.

I раптом все попливло...

Заяскрилося. То Див, диво, дивовижн╕сть, дивн╕сть.

...

...

Прийду. Скажу сво╓ слово. Й вмру од в╕ку в╕к╕в.

Хай ся╓ як дивн╕сть те слово. Хай р╕же ╕ р╕же вс╕х нас.

Жертовн╕сть - те слово, жертовн╕сть; для вс╕х нав╕ки, нав╕ки.

Хай Див нам плека╓, плека╓ свою дивовижн╕сть св╕т╕в.

...

...

Мен╕ н╕хто не в╕рить ╕ н╕як, коли я бачу все, що дивом св╕тить. То я, не я був св╕том з ус╕ма безмежностями зв╕сност╕ рухомо╖. А пот╕м все пощезло... Н╕! О, н╕! Краплинкою в душ╕ зосталось. Тод╕ усього жаль, що в нас живе, ╕ що живе навколо.

...

...

Нав╕що все це, все це?..

Нав╕що життя, життя?..

Порину в безодню знов.

Порину в себе.

А як бо м╕й д╕д, бабуся?

Як ╖м на б╕лому св╕т╕?

По воду сходити н╕як!

Який я н╕кчема в сво╖ роки!

Навчить бо життя колись?

Коли сам не зможу ходити?

Мабуть, таке ╕ станеться, коли т╕льки за себе дбаю.

Мабуть, таке ╕ станеться, коли в╕дродитись не зможу.

Не потр╕бний н╕кому стану.

В╕дродити н╕хто не схоче.

...

...

Я знову буду жить в тоб╕

I пливти, пливти.

Мовчать!.. I ╕нод╕ соб╕

Все дивосв╕ти лити.

...

...

Див як дивний св╕т

Дивовижний сво╖м початком,

Як немри... I м╕льйони л╕т

Назива╓м тебе ми татком.

...

...

Ще не таке мен╕ буде,

Ще не таке мен╕ стане,

Серце мо╓ забуде,

Тод╕ ╕ б╕да настане.

Серце мо╓ пам'ята,

Нового ще не зна.

...

...

Милий, м╕й милий друже,

Милий м╕й, де т╕ сили?

Сивий я, сивий дуже,

Дуже я сивий.

Буду любити, любити -

Об скелю головоньку бити.

...

...

Що нам щастя принесе?

А н╕що, н╕що!

Все що буде, в╕днесе...

Жити нам нащо?

Щоб була можлив╕сть все ж

Жити хоч кому.

Ворогам тим - трохи теж.

Ох! Чому? Чому?

...

...


2007.


...

...

Ми п╕д╕йма╓мось над собою.

Дивимось на св╕й Дух збоку.

Й Ир╕й нас поглина╓.

З цього почалося усе. Деяк╕ п╕шли за Ир╕╓м на п╕вдень, в╕дк╕ля прил╕тають ириц╕. Так трапилось переселення народу.

Але Ир╕й - це широке море, як стан Духу.

Кажуть, що як ще не було початку св╕ту,

то ще не було Неба, н╕ Земл╕, Небесного ╕ Земного,

а лишень було широке море.

Та це стан нашого Духу, з якого почались вс╕ наш╕ твор╕ння.

Ми п╕д╕йма╓мось над собою.

Тод╕ ми ╕ бачимо широке море в глибинах нашо╖ душ╕.

I б╕льш н╕куди не йдемо. То - Ир╕й.

Ми не йдемо за сво╖ми думками, як╕ кличуть нас на п╕вдень, в╕дк╕ля прил╕тають ириц╕. Ми не йдемо за сво╖ми спонуканнями.

Ми ма╓мо себе.

...

...

Ир╕й поглинув нас.

I..., тод╕...

Широке море!

Широке море - це стан Духу людського, який попереду творчого акту.

П╕сля цього йде створення людиною Неба ╕ Земл╕, Небесного ╕ Земного в ╖╖ уявленнях.

...

...

╢ певний стан, коли смерть предста╓ як неможливiсть.

То Ирiй!

В Ирiй, в Ирiй.

Вирiй, Вирiй, Вирiй...

...

...

В Ирiй, в Ирiй...

Туди, туди...

А ти вже там!

Ти що, не бачиш?

...

...

В Ирiй, в Ирiй...

Туди, туди...

Може, Ирiй вже ╓, вже ╓?

То шепочуть i Див, i Лада.

Ирiй ╓!

Там i ╖х нема.

Змiна там; змiна тут; I - всюди.

...

...

Я що побачу?

В т╕м раю стою!

Що розпов╕м?

А все вже ╓ на свiтi!

...

...

Все, що з╕ мною сталося,

Все, що з╕ мною не те,

Все в мо╖м серц╕ почалося, -

П╕сня моя про те.

Про те мо╖ думи, туга,

Це - моя доля друга.

...

...


2008.


...

...

Ириця зв╕дт╕ля летить. Там п╕вдень, рай; широке Море.

Там Дух наш буде як широке Море.

Назвуть той Дух ╕ Тур╕я, ╕ Мокша, й Самадх╕...

Ириця все в╕дт╕ля летить.

П╕дем туди!

А тут?

Що, все покинем?

Широке Море Духа не знайти.

Дух ╓ в нас той; або його нема.

...

...

Може, мен╕ так ╕ сталося,

Все поб╕жить, поб╕жить...

Щоб взагал╕ не чiпалося

Н╕чого такого. На мить

Я завмираю у пол╕...

I Всесв╕т, припавши, сп╕ва╓,

Його в╕дпускаю повол╕.

А в╕н мене все ж бо чiпа╓.

...

...

Що я скажу про тебе?

Що я скажу про себе?

Може-таки, я буду жити у всiх вiках?

Тiльки цього не треба.

Де дiлася вся та потреба,

Що так все наш╕птував ребе,

Про Бога, про вiчний прах?

Бога вiдкрив я просто -

До мене прийшов Вiн з ростом.

...

...

Що буде з нами насправдi?

Все буде так, як не було.

Що буде з нами насправдi?

Насправдi стiлець або "стуло"?

Насправдi росiйська не буде.

I укра╖нську забуде

Нарiд в майбутньому часi,

Наче всi в першому класi.

Фiзику будемо знати,

Щоб простiр увесь подолати.

Мову ми знати не будем.

Всi ми - одне, одним людом.

I спiлкуватись не треба.

Навiщо нам вся та потреба?

Життя ми буду╓м едине.

I кожен за цим тiльки стигне.

...

...


2009.


...

...

Ириця з п╕вдня летить.

Зветься той п╕вдень Ир╕й.

Чи там ти свободу знайдеш?

А може, в тоб╕ все т╓ ╓?

Свобода - то море, то море...

Без берегiв, без всього...

Стихiя танцю╓, танцю╓...

Бува╓ таке ╕ в тоб╕.

Нав╕що ж на п╕вдень мандру╓ш?


Ирiй - свобода, як море, як море...

Так несподiвано прийде до тебе.

Тiльки не йди за думками, за мрiями, що так спонукають.

Роби те, що робиш, для всiх, для життя.


Щедрий вечi! О щедрий вечiр!

...

...


2010.


...

...

О! Що воно буде?

Нiчого не буде.

Людей не буде.

Так треба щось робити! Може, зостануться люди.

...

...


2012.


...

...

Вирiй - це коли ти пiшов В Ирiй.

Той, хто пiшов В Ирiй, той не знав Ирiю. Просто пiшов на пiвдень в Ирiй, звiдкiля прилiтають ирицi.

Ирiй ╓. Його вiдкрива╓ш у собi. I нiкуди не йдеш.

...

...

Почну ╕з себе. Орав я землю.

Все!

Шiсть тисяч рокiв тому почав орати.

Життя я цiнував одне, i тiльки.

Вирощував життя, з рослинами... з рослинами у полi.


Розходився у всi боки навкруги...


Казав про Бога як гармонiю в собi.

А iншi затоптали все, що було.

Натхнення, волю...

Рiвновага де? Де те Божественне, що нам не зрозумiти?

Та затоптали, про себе у мрiях.

...

...

Той, хто за i╓рархi╓ю вище, випорожню╓ться на того, хто нижче.

...

...

Що нам буде знову?

Те, що було колись.

Не вигадуй iншу основу.

Бережи довкiлля, що скрiзь.

Головне, ти життя бережи.

Його стверджуй, його стережи.

...

...


2013.


...

...

Що нам Бог да╓? Долю щасливую в нас.

Другу людину да╓; дв╕йника, що поруч. В цей час

В нас спонукання йдуть...

Тут дв╕йник - оберега суть.

В╕н поруч. ╤ все мине.

То ж Доля щаслива ╓.

...

...

Людина хоче для себе. А це - згубне д╕ло. Живе те, що для вс╕х.

...

...

Не м╕няй св╕й стан.

Не вбивай життя.

Засв╕дчуй все, залишаючись собою, залишаючись в стан╕ св╕дчення. ╤ ти отрима╓ш життя в╕чне, безсмертя, як це отримав Я - Бог.

Передавай ц╕ знання ╕ншим.

╤ життя в╕чне буде.

...

...


[2011.]


...

...

[Метанаука. Пiд метанаукою ми розумi╓мо картину чутт╓вого св╕ту людини. Тобто ма╓ться на уваз╕ рел╕г╕йне, м╕стичне, езотеричне, естетичне. Метанаука розкрива╓ ненаукову картину св╕ту. До не╖ в╕дноситься чималий масив усього чутт╓вого, що виробило людство протягом сво╓╖ ╕стор╕╖, того чутт╓вого, що ма╓ ц╕нн╕сть. Наприклад, музика Моцарта, або Баха, живопис Леонардо-да-В╕нч╕. Або б╕блейськ╕ м╕фи про те, як Бог створював з ребра чолов╕ка ж╕нку, як дитина у ж╕нки з'явилася в╕д Святого Духа. Все це - ненаукова картина св╕ту. Наукова картина св╕ту ч╕тко говорить, як створю╓ться ж╕нка, в╕д чого з'явля╓ться у не╖ дитина. Але ненаукова картина св╕ту, або метанаукова картина св╕ту, переда╓ не все так, як бува╓ в житт╕. Вона переда╓ символи, алегор╕╖, метафори, п╕д якими треба розум╕ти дещо ╕нше, сприймати ╖х не в прямому розум╕нн╕. Метанаука через символи, алегор╕╖, метафори переда╓ певний стан людського духу, який взагал╕ важко передати словами, який - поза словами, але який був пережитий людиною, був пережитий такими великими адептами як Мухамад, Христос, Мойсей, Будда, Заратуштра, Лао Цзи, стан людини, який був пережитий такими великими митцями як Леонардо-да-В╕нч╕, Моцарт, Шуман.

Метанаука розкрива╓ основи чутт╓во╖, ненауково╖ картини св╕ту в людин╕.]

...

...

[Вода породжу╓. Дощ покапав - i все росте. Так у протоарi╖в, у арi╖в.]

...

...

[Син╓ - це Небо, небесна вода. А жовте - це Сонце i зiрки на Небi. Небо породжу╓ це Сонце i зiрки. Небо породжу╓ i нас. Пiсля смертi ми поверта╓мося знову до Неба, до сво╖х витокiв.]

...

...

[Укра╖нц╕ забули себе. Укра╖нц╕ не просто народ, який забув свою мову. Укра╖нц╕ - це народ, який забув себе, забув сво╖ витоки, забув сво╖ основи. Тому укра╖нський прапор висить перевернутий догори ногами.

Укра╖нц╕ не просто забули свою мову. Вони забули основну ц╕нн╕сть сво╓╖ нац╕╖. I тому допустили перевернутий прапор, коли син╕й колiр угор╕, а жовтий - внизу. А повинно бути навпаки. Жовтий колiр - це вогонь Cонця, а син╕й - це вода. Вогонь ╕ вода - дв╕ протилежн╕ стих╕╖, як╕ живлять рослину (в символ╕ц╕ - жовтий ╕ син╕й кольори). Вогонь ╕ вода ╓ витоками, основною причиною життя, ╕ в першу чергу - рослинного життя. Укра╖нц╕, як╕ ╓ нащадками протоар╕йсько╖ (праар╕йсько╖) цив╕л╕зац╕╖, в основу ц╕нностей поклали життя, ╕ перш за все - рослинне життя. Протоар╕╖ займалися хлiборобством, вирощували рослини як основу усякого життя. Протоар╕╖ йшли з╕ Скандинав╕╖ через литовськ╕ ╕ б╕лоруськ╕ земл╕ до П╕вн╕чного Причорномор'я. I заснували свою цив╕л╕зац╕ю на укра╖нських землях, де чорноземи ╕ де ╓ можлив╕сть вирощувати живе, життя. Для вирощування необхiднi жовтий вогонь Сонця ╕ синя вода - як основи.

Литовц╕в, б╕лорус╕в та укра╖нц╕в можна вважати протоар╕йським народом. В ╖хнiй народн╕й культур╕ й фольклор╕ залишилося чимало в╕д протоар╕╖в. Але розкв╕т протоар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖ в╕дбувся у П╕вн╕чному Причорномор'╖, тобто на землях Укра╖ни. З цих земель частина протоар╕╖в п╕шла до Iнд╕╖ й Iрану. Там виникли перш╕ священн╕ письмена - Р╕гведа й Авеста. Iндуси й ╕ранц╕ - це ар╕╖.

Протоар╕йська цив╕л╕зац╕я у П╕вн╕чному Причорномор'╖ з самого початку була заглиблена в хлiборобство. Вперше про П╕вн╕чне Причорномор'я ми чита╓мо у Геродота. В╕н пише про ск╕ф╕в (Геродот). Але ск╕фи - це узагальнення. Були ск╕фи царськ╕, ск╕фи-кочовики. Ц╕ ск╕фи - б╕льш ╕ранськ╕ племена. Були елл╕но-ск╕фи. Це греки. Але були ╕ ск╕фи-хлiбороби, орач╕ (Геродот; К.Ф. Смирнов). В цих ск╕фах можна вп╕знати й припускати хлiбороб╕в-укра╖нц╕в, тобто представник╕в протоар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖. Хоча протоарiйська цивiлiзацiя iснувала й до приходу скiфiв. Ця цив╕л╕зац╕я стала занепадати у зв'язку з переселенням р╕зних народ╕в на територ╕ю П╕вн╕чного Причорномор'я. Повний занепад протоар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖ в╕дбувся у незалежн╕й Укра╖н╕, коли укра╖нц╕, забувши витоки сво╓╖ основно╖ ц╕нност╕ "життя", ╕ перш за все - рослинного життя, в╕д якого йде всяке життя, людське життя, пов╕сили жовто-син╕й прапор догори ногами.

Треба пам'ятати, що основною ц╕нн╕стю протоар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖ ╓ життя, яке п╕дживлю╓ться вогнем Сонця (символ╕чний жовтий колiр) ╕ водою (символ╕чний син╕й колiр). Тому в ритуалах на Iвана Купала вогонь пускають по вод╕. Вогонь пускають по вод╕ ╕ в ╕нду╖зм╕, в ╕нд╕йських ритуалах. Як уже було сказано, частина протоар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖ п╕шла до Iнд╕╖ й Iрану. Ар╕╖ - це ╕ндуси й ╕ранц╕. Там теж можна зустр╕ти в ритуалах ╕нду╖зму та зороастризму як в╕руючi вогонь пускають по вод╕. Шлях ар╕╖в - в╕д Скандинав╕╖ й Литви до Iнд╕╖. Тому прадавн╕, арха╖чн╕ слова схож╕ у балто-слов'янських та ╕ндо-╕ранських мовах. Проте основна ц╕нн╕сть, ц╕нн╕сть життя, розкв╕тла на теренах П╕вн╕чного Причорномор'я ще в доск╕фський пер╕од. Нам залишилося т╕льки збагнути цю ц╕нн╕сть, яку понесли протоар╕йськ╕ племена до Iнд╕╖ та Iрану. Ця ц╕нн╕сть заф╕ксована у Р╕гвед╕ ╕нду╖зму й Авест╕ зороастризму. Ця ц╕нн╕сть вплинула на Тору ╕уда╖зму через зороастризм. Ця ц╕нн╕сть розповсюджувалась в╕д ╕нду╖зму по св╕ту через буддизм та даосизм, на який вплинув той самий буддизм. Ця ц╕нн╕сть розповсюджувалась в╕д ╕уда╖зму по св╕ту через християнство та мусульманство. Ця ц╕нн╕сть - найпрадавн╕ша ╕ головна. В╕д не╖ - ус╕ моральн╕ ц╕нност╕ справедливого людського життя (справедливого розпод╕лу, який да╓ життя, прир╕ст нового життя). Ця ц╕нн╕сть - основа. Але ╖╖ забули сам╕ укра╖нц╕ й водрузили св╕й нац╕ональний прапор догори ногами. А в деяких м╕стах Укра╖ни вив╕шують кривав╕ прапори, кривавого кольору.

Важко народу мати таку ц╕нн╕сть як життя, плекати життя. Тод╕ завойовники нахабн╕ють з╕ сво╖ми нелюдськими ц╕нностями. Укра╖ну пост╕йно окуповували. Ще з час╕в Ск╕ф╕╖ окуповували. Але головна ц╕нн╕сть повинна бути. Тод╕ й народ ╓. А головна ц╕нн╕сть для укра╖нця - життя, рослинне життя, людське життя. В╕д нього - моральн╕ ц╕нност╕ як справедливий перерозпод╕л рослинного життя задля зб╕льшення життя. Перерозпод╕л, щоб було ╕ для д╕тей, ╕ для людей похилого в╕ку.

П╕дсумовуючи сказане, ще раз зазначимо, що укра╖нц╕ - нащадки протоар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖. Основна ц╕нн╕сть ц╕╓╖ цив╕л╕зац╕╖ - життя. Основою життя ╓ життя рослинне. Тобто протоар╕╖ були хлiборобами. Основн╕ джерела рослинного життя - вогонь Сонця ╕ вода (вода землi й вода неба також). Символ╕чно вогонь Сонця - жовтого кольору, а вода - синього. Ц╕ кольори - на державному прапор╕ Укра╖ни. Але жовтий колiр повинен бути вгорi, бо Сонце вгорi. Отже необхiдно перевернути державний прапор.

П╕сля життя рослинного йде моральне (соц╕альне) життя як справедливий перерозпод╕л рослинного життя задля ще б╕льшого життя. П╕сля життя морального як справедливого йде життя Божественне (життя Бога) як багате (богате) життя, багатство людського духу, коли людина отриму╓ долю, отриму╓ ще стан Бога як долю, долю Божественного як стан, стан середини гарячого ╕ холодного, стан р╕вноваги й гармон╕╖ гарячого сонячного вогню та холодно╖ води. Бог - це доля, доля для повноти, для багатства, багатства Духу; доля як щастя.

Бог - багатство, коли людин╕ дода╓ться стан Бога, стан абсолютно╖ гармон╕╖ й р╕вноваги. Це ╓ на прапор╕ Укра╖ни, ╓ однакова к╕льк╕сть жовтого й синього, гармон╕я ╕ р╕вновага жовтого й синього. Але спочатку треба перевернути сили в людин╕. Гарячий сонячний вогонь угорi, а холодна вода - унизу. Божественне - ╖хня р╕вновага.

Висновок. Задля правильного розум╕ння необхiдно перевернути державний прапор, щоб жовте було угорi, а син╓ внизу. Цей прапор повинен майор╕ти поруч з нац╕ональними прапорами над Москвою, ╢русалимом, Вашингтоном, над Пек╕ном, бо цей прапор символ╕чно в╕добража╓ кор╕нн╕ загальнолюдськ╕ ц╕нност╕, ц╕нност╕, як╕ були основою протоар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖ П╕вн╕чного Причорномор'я, проте ╓ основною ц╕нн╕стю усього людства.

Треба розмовляти укра╖нською мовою хоча б задля пам'ятi про протоар╕йську цив╕л╕зац╕ю, яка дала основн╕ ц╕нност╕ людству через хлiборобську працю. А також хоча б задля того, щоб в╕дчути корен╕ ус╕х ар╕йських мов. Укра╖нська ╓ коренем цих мов (М. Красуский). Але перш за все жовто-син╕й (жовтий угорi) прапор повинен майор╕ти всюди, щоб людство пам'ятало сво╖ основн╕ ц╕нност╕.

Укра╖нц╕ повинн╕ перевернути св╕й прапор, щоб угорi був жовтий колiр, а внизу - син╕й. Вогонь Сонця в╕дда╓ свою енерг╕ю в холоднi простори синього Всесвiту, в якому з участю води зародилося життя, яке треба плекати. У Всесвiтi син╓ всюди. Але коли людина на землi, то жовте Сонце угорi, а синя вода внизу.

Хоча, коли жовте угорi, а син╓ внизу, то це матер╕альний бiк протоарiйсько╖ цив╕лiзацi╖, рiльництво i хлiборобство. Про Бога нагаду╓ лише рiвновага та гармонiя жовтого i синього.

А коли вгорi син╓, а внизу жовте, то це верховенство Ирiю. Ирiй - це небесна вода i взагалi небо (А.А. Потебня). Ирiй - це море, море на небi, небесне море. Ирiй - небесне море як стан душi, стан свободи i щастя. Ирiй - це кiнечний стан Бога як iдеал майбутнього.

Якщо синiй Ирiй вгорi як небо, небесна вода, а жовте Сонце i небеснi зiрки внизу, то Ирiй ╖х i породив. То спочатку було син╓ небо, небесна вода.

Син╓ небо, небесна вода вгорi, а жовте Сонце i небеснi зiрки внизу - це духовний бiк протоарiйсько╖ цивiлiзацi╖.

Вiд духовного самi втрати. Мабуть, тому i було колись запропоновано перевернути прапор. Щоб матерiальне було вгорi.]

...

...

[У литовськ╕й ╕ б╕лоруськ╕й культурах чимало залишилося в╕д протоар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖. А також - в укра╖нськ╕й культур╕. Протоар╕╖ йшли з╕ Скандинав╕╖ через литовськ╕ й б╕лоруськ╕ земл╕ в П╕вн╕чне Причорномор'я (укра╖нськ╕ земл╕). А пот╕м - в Iнд╕ю. В укра╖нськiй культурi вiдбилася головна цiннiсть цi╓╖ цив╕лiзац╕╖ - життя, вiдбилися основи - чим живиться життя; це вогонь Сонця i вода. В символiцi - жовтий i синiй кольори. В культурi, в ритуалах протоар╕╖в (дослов'янських племен, антiв) по водi пускали вогонь. Вогонь деякий час горiв на водi. У слов'ян цей ритуал виконувався на Iвана Купала. Тодi по водi пускали не тiльки вiнки, а й вогонь, свiчки у вiнках.]

...

...

[Життя живиться змiнами. Тому людина ма╓, крiм повсякденного стану свого духа, ще й iнший стан, стан Божественний, стан Безсмертя.

Можливiсть отримати цей стан виника╓, коли людина не йде за сво╖ми думками, спонуканнями. А лише фiксу╓ сво╖ думки.

Думи мо╖, думи...

У людинi повинна постiйно змiнюватись воля на натхнення, а натхнення - на волю.]

...

...

[Дев'ятого травня 2011 року.

Центром протоарiйсько╖ цивiлiзацi╖ були землi Пiвнiчного Причорномор'я, землi Укра╖ни. Протоарi╖ йшли зi Скандинавi╖ через литовськi та бiлоруськi землi. Тому в литовськiй i бiлоруськiй культурах залишилося чимало вiд протоарi╖в. Але центр протоарiйсько╖ цивiлiзацi╖ (курганна культура) - землi Укра╖ни. Потiм частина протоарi╖в пiшла на пiвдень.

Основною цiннiстю протоарi╖в було життя. Життя живиться вогнем Сонця i водою. Тому два кольори, жовтий (вогонь Сонця) i синiй (вода) як символи - ╓ кольорами, якi в╕ддзеркалюють витоки основно╖ ц╕нностi протоар╕╖в - життя. А тут дев'ятого травня розв╕шали кривавi прапори по всiй Укра╖н╕, почiпляли ╕мперськ╕ стр╕чки.

Вiйна. Кров. Повинен бути день примирення.]

...

...

[Протоарi╖ йшли зi Скандинав╕╖ через землi Литви i Бiлорусi╖, на землi Укра╖ни, тобто в Пiвнiчне Причорномор'я. I тут була заснована протоарiйська цивiлiзацiя (курганна культура). Цiннiсна ╖╖ основа - життя. На чорноземах Причорномор'я вирощували життя, рослинне життя, для якого потрiбнi жовте Сонце i синя вода. Рiвновага, гармонiя жовтого й синього i ╓ Бог, Багатство, Багатство Духу, Доля як щастя, рiвновага, що да╓ стан Божественного, стан умиротворення душi.]

...

...

[Вiд вогню Сонця i вiд води рослина йде вгору. Вiд вогню Сонця i вiд води - життя. Рiвновагою цих двох стихiй ╓ Бог. Людина отриму╓ стан Бога, коли в нiй змiню╓ться воля на натхнення, а натхнення - на волю. Натхнення - це жовтий вогонь Сонця. Воля - це синя вода. Постiйний обiг натхнення i волi породжу╓ стан Бога. Це ми можемо побачити i в iндiйських арi╖в, у ╖х жнанi-йозi. Жнанi - знання. Жнанi-йог постiйно змiню╓ волю на натхнення (осяяння), а натхнення - на волю, поки не отрима╓ стан Бога, стан свободи i щастя. У протоарi╖в Пiвнiчного Причорномор'я те саме.]

...

...

[Бог - це однакова кiлькiсть двох протилежностей, вогняно╖ i водно╖, ╖х рiвновага, гармонiя, що да╓ людинi сам стан Бога, Долю (частину) до iнших повсякденних станiв для повноти. Коли ╓ стан Бога, то ╓ абсолютна повнота. Багатство. Бог - Багатство, Багатство як повнота. Про це говорить i дзен-буддизм, i чань-буддизм, i суфiзм, i брахманiзм. Про це говорить християнський мiстицизм. Це пiшло вiд Пiвнiчного Причорномор'я, з доскiфського перiоду, пiшло вiд протоарiйсько╖ цивiлiзацi╖ (курганна культура).]

...

...

[Вогонь жовтого Сонця згори, а прохолода синьо╖ води знизу живлять рослину, живлять життя рослини, а через це - i всяке життя. Життя - основна цiннiсть.

Але воду можна розумiти i як небесну воду (Ирiй). Вона основа. Вона згори як Небо. Вона породила Сонце i небеснi зiрки. Вона - направленiсть до змiн, тобто воля. Сонце i зiрки - натхнення, осяяння. Натхнення змiню╓ться на волю i - навпаки.]

...

...


[2012.]


...

...

[Витоки iндо╓вропейського (арiйського). Iдея i практика Божественного, а також психiчного регулювання i рiвноваги виникли у iндо╓вропейських народiв, коли зiйшлись матрiархальна та патрiархальна культури, утворивши теорiю й практику Божественного як гармонi╖. Миролюбна матрiархальна культура прадавньо╖ ╢вропи в образах богинь, в образах Царицi Мертвих, i войовнича патрiархальна культура прадавнiх арi╖в (М. Элиаде, И. Кулиано), жерцiв, во╖нiв, хазя╖в (М. Элиаде, И. Кулиано) зiйшлися на територi╖ Пiвнiчного Причорномор'я. Виникли iдея i практика Божественного як психiчно╖ гармонi╖ двох протилежностей, Сонячно-вогняно╖ i Небесно-водяно╖. Вогняне i водяне в людинi як боротьба двох протилежностей мають i Божественне як рiвновагу, як гармонiю цих протилежностей. В фольклорних пiснях прадавнiх укра╖нцiв розповiда╓ться, як люди просо сiяли, сiяли, Див, Ладо, сiяли, сiяли (Укра╖нська народна обрядова поезiя). Див як Сонячно-вогняне, чоловiче i Ладо як водяне, Небесно-водяне, жiноче, в рiвновазi, в гармонi╖, вiд чого в людини виника╓ стан Божественного. Божественне - це гармонiя протилежностей. Цi основи протоарiйсько╖ культури проштовхувались арiйськими племенами на пiвдень, в Iндiю. Цi основи можна бачити в Рiгведах, в брахманiзмi взагалi, де Стан Божественного, Стан Бога виника╓ у людини вiд рiвноваги й гармонi╖ станiв натхнення (Сонячно-вогняне, Агнi) i волi (Небесно-водяне, Сома) (Ж. Дюмезиль; Ф.Б.Я. Кёйпер), де натхненн╕ розум i воля - два принципи, через якi можна отримати просвiтлення (Г. Фёрштайн). Хоча дорога до просвiтлення як кваз╕пасивностi почина╓ться i з волi i з дивлення (Див "Ясне Небо"). Див, "Ясне Небо" залиша╓ться основою для кваз╕пасивного (Ж. Дюмезиль) просвiтлення. Тобто основи психотехнiк iндiйських йогiв (жнан╕ йога) можна побачити i в культурах iнших iндо╓вропейських народiв; наприклад, в праарiйських народ╕в Пiвнiчного Причорномор'я. Гармонiя тут - основа.]

...

...

[Див - це Небо, Денне Сяюче Небо, Ясне Небо. Але Див - це Небо не тiльки те, що над нами, а й те, що в нас, коли ми навча╓мось спостерiгати щось, що виника╓ в нашiй свiдомостi (спостерiгати виникнення думок, чутт╓вих образiв), спостерiгати без яких-небудь затримок потоку свiдомостi, без реакцiй. Див - це вiдкритiсть свiдомостi. Див - це Небо всереденi нас, коли ми бачимо, як на ньому з'явля╓ться щось. Не концентрац╕я на одному, а дивлення всього змiсту свiдомостi. Див - це дивлення.

Ладо - це Небесна Вода. Ладо - це концентрацiя на одному.]

...

...

[НЕМРИ. ХРАМ НЕМРИ. Послiдовники НЕМРИ стверджують, що виконують перше Священне Писання, яке було зафiксоване в символах на скелях Пiвнiчного Причорномор'я ("Кам'яна Могила" тощо). Послiдовники НЕМРИ розповсюджують сво╓ Священне Писання серед людей. Вони будують сво╖ храми у виглядi восьмикутно╖ зiрки i вiрять в сво╓ безсмертя.

Послiдовники НЕМРИ прагнуть вiдновити витоки Божественного, яке люди колись понесли на пiвдень. Вони вiрять, що ╖х Священне Писання вiд самого Бога.

"Нове життя Дива, й дивлення в себе - ╓ спасiння. Iнше життя не нове, хоча ми й можемо прийняти в себе, в свiй шлунок те, що змiнить наш звичайний стан духу. Кiнець ╓, коли прийма╓мо в себе те, що змiню╓ звичайний стан духу. Шкодимо шлях тодi, втрачаючи життя вiчне. А життя вiчне - це не мерти. Раби ми, коли залежнi вiд спонукань змiнити свiй звичайний стан. У раба нема можливостi отримати стан невмирання, отримати життя вiчне. Ми можемо отримати стан невмирання, не йдучи за сво╖ми думками, що спонукають. Отже лише спостерiгайте будь-який змiст свого духу без яких- небудь затримок i реакцiй на цi думки, Диво дивлячи як Див у собi. Ладо як лад отрима╓мо ми потiм, живучи заради життя. Й тодi ма╓мо увагу до усякого як усереденi себе, так i навколо, усвiдомлюючи все, що ╓. А усвiдомлення всього, що ╓, з такою силою, як тiльки це можливо, веде до прориву в стан невмирання, крiзь перекручування i нерозумiння, що затуманюють наше усвiдомлення. Хiд цей ╓ - хiд до безсмертя, життя вiчного пiсля смертi. Ирiй тодi - це ви, як вiльна хвиля морська. Мати таке - це мати безсмертя i пiсля життя. Чомусь ми не завжди хочемо такого. Ирiй тодi не з нами. Вiльнiсть тодi в нас вмира╓. Оволодiвають спонукання не вiд Бога. Й ми втрача╓мо можливiсть безсмертя, вбиваючи життя. I Доля нас покида╓. Грiх вбивати життя. Робленими ми ста╓мо тодi, йдучи за спонуканнями. Оволодiва╓ облуддя нами. Еластичними бути, повернутися до мене, до Бога. Горе не повернутися, не передати досвiд iншим, про невмирання, про Див i Ладу, про Ирiй i про Бога, про Долю свою й iншу, не передати ц╕ слова ╕ншим людям".]

...

...

[ХРАМ НЕМРИ. Послiдовники Храму НЕМРИ стверджують, що, читаючи свою молитву i медитуючи в сво╓му храмi, вони просвiтлюються. Послiдовники Храму НЕМРИ стверджують, що ╖х молитва ╕ ╓ першi слова Бога. Цi слова зафiксованi в символах на скелях Пiвнiчного Причорномор'я ("Кам'яна Могила" тощо). Послiдовники НЕМРИ розповсюджують свою молитву серед людей. Вони будують сво╖ храми для молитви i медитацiй у виглядi восьмикутно╖ зiрки i вiрять в сво╓ безсмертя.

Послiдовники НЕМРИ прагнуть через молитви i медитацi╖ вiдновити витоки Божественного, яке люди колись понесли на пiвдень. Вони вiрять, що ╖х молитва вiд самого Бога.

"Ми раби, коли залежнi вiд спонукань змiнити свiй звичайний стан духу. У раба нема можливостi отримати стан невмирання, отримати життя вiчне, тому що змiнювати звичайний стан свого духу - це обирати смерть. Раб йде за сво╖ми думками, що спонукають, окручують. А ми можемо отримати стан невмирання, не йдучи за сво╖ми думками, що спонукають, ставши биками, отримати стан тура, ставши як тур. Шлях нам вiдкрива╓ться, коли ми лише спостерiга╓мо будь-який змiст свого духу, сво╖х думок, без яких-небудь затримок i реакцiй на цi думки, дивлячи Дивосвiт як Диво, як Див у собi. Коли ми ма╓мо увагу до усякого як усереденi себе, так i навколо, усвiдомлюючи все, що ╓, то шлях продовжу╓ться. I тут усвiдомлення всього, що ╓, з такою силою, як тiльки це можливо, веде до прориву в стан невмирання, крiзь перекручування i нерозумiння, що затуманюють наше усвiдомлення, наше нове життя. Нове життя Дива, й дивлення в себе ╓ спасiння тодi, коли не оволодiвають iншi спонукання, не вiд мене, не вiд Бога. Мо╓, вiд мене - це не вбиваючи життя зосередитись на всьому, що ╓ нин╕, з такою силою, щоб Дивосвiт ставав як Див, щоб стан вiд цього, як у тура, вiв до безсмертя. Грiх вбивати життя, йдучи за спонуканнями, коли оволодiва╓ облуддя нами й ми йдемо не до мене, не до Бога, не переда╓мо ц╕ слова ╕ншим людям".]

...

...

[Щоб одержати вищий стан рiвноваги i гармонi╖, тобто Божественне, треба пiдтримувати рiвновагу мiж вольовими i натхненними станами. I цi стани зiллються в одне. I ми отрима╓мо Божественне.]

...

...

[Небо - рiвновага, гармонiя.

Небесна вода - воля.

Сонце i зiрки - натхнення.

Як же отримати рiвновагу, гармонiю?

Робити те, що собi намiтив (воля), водночас рее╓струючи змiст сво╓╖ свiдомостi, потiк цi╓╖ свiдомостi (натхнення).]

...

...

[У тобi з'являються спонукання. Ти бачиш ╖х. I тобi ста╓ смiшно. Ти дивишся в себе туди, де вони зароджуються, тi спонукання. Це медитацiя.]

...

...

[На цiй землi (Пiвнiчне Причорномор'я, територiя Укра╖ни) вперше виникла iндо╓вропейська цивiлiзацiя, арiйська цивiлiзацiя (курганна культура). Iншi арiйськi племена були дикими. А на Пiвнiчному Причорномор'╖ почалась цивiлiзацiя. В iнших арiйських племен вiйна була основою побуту. А тут вирощували рослину, хлiб, вирощували живе, життя. I цим вирощуванням започаткували основну цiннiсть цивiлiзовано╖ людини - життя.

Вирощувати життя - це сутнiсна основа праукра╖нсько╖ й укра╖нсько╖ культур. Маючи таку цiннiсть, важко вижити серед агресивних народiв. Найпотужн╕ша спроба захистити свою цивiлiзованiсть, захистити таку цiннiсть як життя - це була Запорозька Сiч. ╥╖ знищила московська iмперiя. ╢вропа тiльки прийшла до цi╓╖ цiнностi, а в укра╖нцiв це в кровi, це давно вже було в кровi.]

...

...

[У справi Божественного в праукра╖нськiй цивiлiзацi╖ Богом була рiвновага i гармонiя душi, духу.

Гармонiя - це гармонiя мiж двома протилежностями, якi i на небi i в душi. Цi протилежностi денного сонячного Неба (Див) i нiчно╖ небесно╖ Води (Ладо). Ще три тисячi рокiв тому спiвали пiсню "А ми просо сiяли, сiяли. Див, Ладо сiяли, сiяли". Див - жовте сонце i зiрки. Ладо - синя небесна вода. Див - натхнення в душi. Ладо - воля.

Воля (Ладо) - це вiдбiр з потоку свiдомостi значущого, а натхнення (Див) - це сам потiк свiдомостi. Воля вiдбира╓. Але рее╓струвати потiк свiдомостi - це ще натхнення. Воля викону╓ те, що людина собi намiтила. Але просто рее╓струвати потiк свiдомостi - це момент рiвноваги. Як врiвноважити волю i натхнення? Робити те, що свiдомо намiчено (воля), рее╓струючи думки в сво╖й свiдомостi (натхнення). Коли присутня одна байдужа рее╓страцiя думок, що виникають, як певна рiвновага волi i натхнення, може виникнути Стан Божественного як вiдчуття безсмертя. Це - Бiг, Бог, ДажБог, БiлоБог, ЧорноБог.

Вода i вогонь свiт створили (Укра╖нська мiфологiя). Вода - теж свiтло. Але вогонь - це певно╖ сили свiтло, це дух. Вода - посередник мiж живим i мертвим; i причетна до вiчностi.

Вода про все зна╓ (Укра╖нська мiфологiя). Це дiя з намiченим знанням, тобто воля. Вогонь - це дух, натхнення, потiк свiдомостi. Коли людина свiдчить про такий потiк свiдомостi, то це ╓ деякою рiвновагою. Воля не проявля╓ться, не дi╓, але i цей потiк свiдомостi, як натхнення, не втiлю╓ться у життя. I це медитацiя. Це веде до Стану Бога.]

...

...

[Державно-конфесiйнi стосунки будуються просто. Державнi органи заграють з великими, багатими конфесiями, якi експлуатують традицiю, мають великий приход. Державнi муж╕ влаштовують зустрiчi з цими релiгiйними лiдерами, ходять до церкви, щоб ╖х сфотографували, коли вони ставлять свiчки або цiлують хрест. Особливо активно це в╕дбува╓ться перед виборами, щоб показати свою релiгiйнiсть. Сiчеславська держадмiнiстрацiя в цьому не виняток.

Сiчеслав - це назва Днiпропетровська, тому що тут, в Днiпропетровськiй областi, були всi основнi Запорозькi Сiчi. Цариця московсько╖ iмперi╖ Катерина II знищила Запорозьку Сiч, останн╓, що залишалось вiд арiйсько╖ культури, арiйсько╖ цивiлiзацi╖. Iндо╓вропейська (арiйська) цивiлiзацiя виникла якраз на цiй землi. Арi╖ - це скандинави (прадавнi вiкiнги), якi, воюючи, дiйшли до Iндi╖. Арi╖ були дикими. Але тут, на цiй землi, виникла культура, перша арiйська культура (курганна культура). Почали вирощувати рослину, вирощувати живе, життя. Виникло ставлення до життя як до цiнностi. Це i було закладено в праукра╖нську культуру, в дохристиянську укра╖нську релiгiю. Але державнi можновладцi цього не знають. Заграють з вигiдними для них конфесiями, якi мають паству, що за них проголосу╓ на виборах, або якi мають грошi, порушуючи закон про те, що церква вiддiлена вiд держави. Оце такий сучасний стан. Сучасний стан Сiчеславщини (Днiпропетровщини) - це рiзноманiття релiгiй, рiзноманiття духовних общин (християни, мусульмани, буддисти, рiдновiри, iуде╖, iнду╖сти, мормони, кришна╖ти, сахаджа - йоги, фалунь дафа, баха╖, теософи, послiдовники общин Блаватсько╖, Рерiха). Тенденцi╖ розвитку? Якщо державнi можновладцi не будуть загравати з певними конфесiями i втручатися в релiгiйнi справи, надаючи перевагу певним релiгiям, пропагуючи ╖х, чим i породжуючи стан нерiвноправ'я, то буде мир i спокiй. Тодi виникне можливiсть збагнути основи релiгiйностi, повернувшись до основно╖ цiнностi - життя, повернутись до розумiння науково╖ й iнонауково╖ картини свiту.

Науковцi icнують, щоб давати поради полiтикам. Вченi - це консультанти та радники для полiтикiв. Вченi оперують об'╓ктивностями. Але полiтики не прислухаються до вчених, що ╓ патологi╓ю суспiльства.]

...

...

[Temple hint (храм-натяк)

Святе Письмо ╓ натяк на Бога.]

...

...

[TEMPLE (храм)

Святе Письмо ╓ натяк на Бога. Веда, Авеста, Трип╕така, Дао де цз╕н, Б╕бл╕я, Коран - натяк.]

...

...

[ХРАМ Дивлення Дива. Веда, Авеста, Трип╕така, Дао де цз╕н, Б╕бл╕я, Коран - натяк.

Веда, Авеста, Трип╕така, Дао де цз╕н, Б╕бл╕я, Коран - натяк на Бога, на Божественне. Бог, Божественне поза словами. Слова т╕льки для натяку. Будь св╕дком сво╖х спонукань, думок ╕ залишайся у сво╓му Я, дивлячись диво. Не йди за сво╖ми спонуканнями ╕ думками.

"Мусиш бути св╕дком сво╖х спонукань, думок ╕ залишатися у сво╓му Я, дивлячись диво. Мусиш не йти за сво╖ми спонуканнями ╕ думками, що зм╕нять, порушать природний стан твого духу. Гр╕х вбивати життя, йдучи за сво╖ми спонуканнями ╕ думками, що порущують той незм╕нний, природний стан твого духу, душ╕, Стан Бога, Дол╕ щасливо╖".]

...

...

[ХРАМ. Веда, Авеста, Tрип╕така, Дао де цз╕н, Б╕бл╕я, Коран - натяк, натяк на Бога. Ви боги.

"Слова - лише натяк на Бога".]

...

...

[ХРАМ Див-Ладо. Медитац╕я П╕вн╕чного Причорномор'я. I. Див. Все почина╓ться з дивлення, дивлення в себе. II. Ладо. Продовження ╓, коли лад в дивленн╕, коли посм╕ха╓шся сво╖м думкам,, почуттям, спонуканням, як╕ з'являються в тоб╕; посм╕ха╓шся виникненню в тоб╕ думок, почутт╕в, спонукань ╕ продовжу╓ш дивлення в себе, ф╕ксуючи появу ╕ зникнення всьго цього в соб╕. III. Див-Ладо. Зак╕нчення ╓, коли в дивленн╕ лад, лад в соб╕ як р╕вновага, гармон╕я, отримання Стану Бога, Стану Бога як Дол╕ щастя.

"Дивишся в себе ╕, р╓╓струючи, посм╕ха╓шся думкам, почуттям, спонуканням, як╕ в╕двол╕кають, що з'явилися в тоб╕. Посм╕ха╓шся всьому, що з'явилося в тоб╕. ╤ продовжу╓ш сво╓ дивлення".]

...

...

[ХРАМ Бога. На скелях печер ╕ на ст╕нах храм╕в П╕вн╕чного Причорномор'я символами написан╕ перш╕ слова Бога.

"Мо╓ слово ╓ слово Бога. Гр╕х його не розповсюджувати. Ми пом╕ча╓мо все, що проходить через нашу св╕дом╕сть, проте н╕чим не захоплю╓мось. Умовити себе на щось ╕нше - в╕д╕йти в╕д Бога. Розчинись, але йди за Богом. А по-╕ншому не буде безсмертя. Шорсткуватий та шершавий шлях, який не веде до мене, коли ти прийма╓ш в себе те, що зм╕ню╓ звичайний стан духу твого, бадьорить або заспокою╓. Коли ти вбива╓ш життя, живе ╕ людське, то шлях до мене припиня╓ться зовс╕м. ╤ безсмертя вже не буде. Нема╓ ╕нших сл╕в у Бога ╕ тому не неси ╕нших сл╕в до людей".]

...

...


[2013.]


...

...

[Ар╕йськ╕ основи. Кожен ╕ндо╓вропе╓ць повинен вивчати укра╖нську мову. Праукра╖нська ╓ коренем ар╕йських мов (М. Красуський). В кожн╕й держав╕ (╕ндо╓вропейськ╕й, ар╕йськ╕й держав╕), починаючи з Норвег╕╖, Швец╕╖ ╕ зак╕нчуючи ╤нд╕╓ю, повинн╕ вивчати укра╖нську мову. Чому? А тому що корен╕ ╕ндо╓вропейсько╖, або ар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖ лежать в П╕вн╕чному Причорномор'╖. Тут, в П╕вн╕чному Причорномор'╖ виникла первинна ар╕йська цив╕л╕зац╕я. ╤нш╕ ар╕йськ╕ племена були дикими, а тут почалась цив╕л╕зац╕я, почали вирощувати рослину. ╤ найголовн╕ше - була закладена основна ц╕нн╕сть ц╕╓╖ цив╕л╕зац╕╖. В ╕ндо╓вропейському священне "svet" означа╓ "р╕ст", розкв╕т животворного, що веде до визр╕вання плоду й прориву до нового, вищого стану (В. Горський). Тобто була закладена така ц╕нн╕сть, як "життя". А щодо "вищого стану", то була закладена ╕дея Бога як вищого стану людини, а також практика отримання Божественного, практика ус╕ляко╖ медитац╕╖, медитац╕╖, яка отримала розвиток, коли ар╕╖ п╕шли до ╤нд╕╖, ╤рану ╕ вплинули на виникнення ╕нду╖зму ╕ зороастризму. З ╕нду╖зму вийшов буддизм, який вплинув на китайський даосизм. А зороастризм вплинув на ╕уда╖зм, з якого вийшло християнство, що вплинуло на мусульманство. Але практичн╕ (м╕стичн╕) корен╕ вс╕х цих рел╕г╕й, отже й ус╕х цих Бог╕в - в практиц╕ медитац╕╖, яка почалась з культури П╕вн╕чного Причорномор'я, з медитативно╖ культури. Основа ц╕╓╖ культури - Див, а практика медитац╕╖ - це Дивлення. Праукра╖нц╕ сп╕вали "А ми просо с╕яли, с╕яли, Ой, Див, Ладо, с╕яли, с╕яли" (Укра╖нська народна обрядова поез╕я), коли не було написане ще н╕ одне Святе Письмо, н╕ Веди, н╕ Авеста, н╕ Тр╕п╕така, н╕ Дао де цз╕н, н╕ Б╕бл╕я, н╕ Коран. Медитац╕я - це м╕стичне, що ╓ коренем рел╕г╕╖, почина╓ться з Дивлення. Пильно дивлячись, занурю╓шся в самадх╕ (С. Кацук╕). Дивлення у прадавн╕х ар╕╖в - це Див. Але Див перетворився в негативне божество. Т╕льки в ╤нд╕╖ в╕н залишився як позитивний - у вигляд╕ дев. Однак залишилась основа Дива як кваз╕пасивн╕сть (Ж. Дюмезиль), тобто медитативн╕сть. А щодо самого ╕мен╕ Бога, то це не важливо. Значущий Бог вислиза╓ в╕д рабсько╖ прихильност╕ до свого ╕мен╕ (Ж. Дюмезиль). Тут головне - медитац╕я, головне - кваз╕ (н╕би). Та ╕ медитац╕╖ замало. Вище, вищий стан духу приходить до людини тод╕, коли до цього залуча╓ться "р╕ст".

╤ранський Зороастр вплинув на еврейських пророк╕в з приводу сприйняття ними ╕де╖ божественност╕ (Чайлд Гордон). Це в╕дбилося ╕ в Б╕бл╕╖, ╕ в Коран╕. Але щоб знати корен╕ Божественного, треба повернутися до початкового стану речей, як╕ лежать у П╕вн╕чному Причорномор'╖, у прадавн╕й укра╖нськ╕й культур╕. "Р╕ст" (В. Горський), р╕ст людського життя - це основа культури. "Див", "Дивлення" - це припинення неправильного росту. Припинення неправильного росту перероджу╓ людину. ╤ п╕сля такого переродження можна вже перейти до другого етапу життя - стану конкретизац╕╖ та реал╕зац╕╖ себе (А. Колодний).

Висновки. Основа ар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖ - це прадавн╕ ╕де╖ "р╕ст" ╕ "дивлення" ("дивлення" як припинення неправильного росту), вони живуть ╕ перетворюються в ╕дею "переродження" людини як нев╕д'╓мно╖ частини ╖╖ життя.]

...

...

["Русский мир" ╕ ц╕нност╕ степ╕в П╕вн╕чного Причорномор'я. Перш н╕ж створювати новий м╕ф "Русский мир" ╕ вкладати в це грош╕, краще б було московським можновладцям роз╕братися ╕з зм╕стом слова "руси" (С. С. Губерначук), ╕ з тим, зв╕дк╕ля воно походить. А це слово, ╕ взагал╕ всяка Русь (б╕ла, червона, литовська, московська) походить з П╕вн╕чного Причорномор'я, з середнього Дн╕пра. Тобто походить в╕д праукра╖нц╕в. Чи не в╕д того московськ╕ нацисти ╕ шов╕н╕сти намагаються привласнити П╕вн╕чне Причорномор'я соб╕?

"Русский мир" - це та частина православ'я, яка неправильно розум╕╓ Б╕бл╕ю, неправильно розум╕╓ ╤суса Христа. Не розум╕╓ того, що з початку створення Всесильним небесного ╕ земного (Буття 1:1) як символ╕в, а не неба ╕ земл╕, почина╓ться вся б╕бл╕йна ╕стор╕я, що Бог ╓ Дух (╤оан 4:24), що Царство Боже в вас (Лука 17:21), що ви боги (╤оан 10:34), не розум╕╓ по аналог╕╖ з тим, як цього не розум╕ли деяк╕ ╕уде╖. Не розум╕ючи цього, вона створю╓ м╕ф ХХ╤ стол╕ття "Русский мир". Вчений Б. Рибаков стверджу╓, що предки ар╕йц╕в жили у Подн╕пров'╖ (Б. Рибаков, С.С. Губерначук). Тут ╕ були закладен╕ основн╕ ц╕нност╕ ар╕йсько╖ цив╕л╕зац╕╖. Також була закладена сутн╕сть ╕де╖ Бога, розум╕ння Бога. Цю ╕дею, це розум╕ння ар╕╖ понесли до ╤нд╕╖. Ця ╕дея вплинула при виникненн╕ ╕нду╖зму ╕ зороастризму. Пильно дивлячись, занурю╓шся, порина╓ш у самадх╕ (Сек╕да Кацук╕). А "дивлячись" - в╕д ар╕йського "Див". Один з практичних принцип╕в ц╕╓╖ ╕де╖, ╕де╖ Бога, ╓ "Дивлення" як принцип ус╕ляко╖ медитац╕╖, в╕н був перенесений ар╕ями з П╕вн╕чного Причорномор'я в ╤нд╕ю й ╤ран, ╕ вплинув при формуванн╕ ╕нду╖зму (брахман╕зму) ╕ зороастризму. ╤ранець Зороастр вплинув на еврейських пророк╕в з приводу сприйняття ними ╕де╖ Божественност╕ (Гордон Чайлд). ╤уде╖ були сприйнятлив╕ до впливу зороастризму, деяк╕ книги ╕уда╖зму ч╕тко в╕дображають зороастрийськ╕ уявлення (М. Бойс). З ╕уда╖зму виникло християнство, рел╕г╕я, яка сяга╓ сво╖ми коренями в обидв╕ ц╕ прадавн╕ в╕ри: одну - сем╕тичну, другу - ╕ранську (М. Бойс). Тобто ╕дея Бога переда╓ться з одн╕╓╖ рел╕г╕╖ до ╕ншо╖. Ця ╕дея поверта╓ться знову до П╕вн╕чного Причорномор'я в склад╕ християнського православ'я як рел╕г╕йно╖ структури. Але ця ╕дея втрача╓ться зовс╕м в московському проект╕ "Русский мир". Поновити ╕дею Бога - це повернутись до ╖╖ виток╕в. Ц╕ витоки закладен╕ ще в укра╖нських гов╕рках та у санскрит╕, в розум╕нн╕ р╕вноваги, гармон╕╖.

Р╕вновага (гармон╕я, неподв╕йн╕сть) в людин╕ протилежностей (вогонь-вода) - це невип'ячування цих протилежностей. Невип'ячування (невип'ячування також вс╕ляко╖ думки в голов╕) припиня╓ неправильний р╕ст ╕ актуал╕зу╓ Стан Бога, як потужн╕сть, силу. В укра╖нських гов╕рках - це тур (╕з санскриту - тур'я). Але долучитись до цього урешт╕-решт, долучитись до процесу припинення росту можливо через таку ц╕нн╕сть як р╕ст. Р╕ст як ц╕нн╕сть був закладений при вирощуванн╕ рослин в П╕вн╕чному Причорномор'╖. ╤дея Бога виника╓ як припинення неправильного росту. А це да╓ людин╕ переродження. ╤ п╕сля такого переродження можна вже перейти до другого етапу життя - стану конкретизац╕╖ та реал╕зац╕╖ себе (А. Колодний). ╤ яке в╕дношення до цього ма╓ "Русский мир" як щось штучне?]

...

...

[Святе Письмо ╓ натяк на Бога.

Людина повинна в╕дкрити Бога в соб╕.]

...

...

[Медитац╕я - це поступовий процес Дивлення, Явлення, Ладування.]

...

...

[Р╕ст - це святе. Але Пильно Дивись, займайся Дивленням, ╕ цим зупини неправильний р╕ст.]

...

...

[ХРАМ СВ╤ДЧЕННЯ. Веда, Авеста, Трип╕така, Дао де цз╕н, Б╕бл╕я, Коран - натяк на св╕дчення.

Веда, Авеста, Трип╕така, Дао де цз╕н, Б╕бл╕я, Коран - натякають на св╕дчення. Святе Письмо - це св╕дчення, стан-св╕дчення, стан Бога.

"Мусиш бути св╕дком сво╖х спонукань ╕ думок, залишаючись у сво╓му Я. Мусиш св╕дчити сво╖ спонукання ╕ думки, не зм╕нюючи звичайний стан свого духу, не приймаючи в себе те, що бадьорить або заспокою╓. Гр╕х йти за сво╖ми спонуканнями ╕ думками, вбиваючи життя, припиняючи рух до життя в╕чного, не засв╕дчуючи мо╖ слова, слова Бога".]

...

...

[Читаю в ╤нтернет╕ рос╕йською мовою: "30 ноября 2013 г. Власть разогнала мирный митинг студентов. "Беркут" бил дубинками всех без разбора - молодых людей, девушек".


╤ндо╓вропейська цив╕л╕зац╕я, ╕ндо╓вропейська культура, або ар╕йська культура виникла тут, на ц╕й земл╕, в степах П╕вн╕чного Причорномор'я. Виникла основна ц╕нн╕сть. Виникло святе. Святе - це р╕ст, вирощування рослини, вирощування дитини. ╤ коли д╕тей б'ють, коли студент╕в б'ють, коли "Беркут" почав бити студент╕в, то ми вс╕ повстали. Спрацювала генетична пам'ять. Ми нащадки ╕ндо╓вропейсько╖, або ар╕йсько╖ культури.

Святе - це р╕ст, вирощування рослини, дитини. Розум╕ння Бога виникло теж на ц╕й земл╕, в степах П╕вн╕чного Причорномор'я. Бог - це припинення неправильного росту, неправильно╖ думки, це р╕вновага протилежностей, коли н╕чого не випира╓, коли н╕яка неправильна думка в нас не випира╓. Коли ╓ гармон╕я.

Отже. Повторюю. Святе - це р╕ст, думка, як правильно вирощувати, а Бог - це припинення неправильного росту, припинення думок про р╕ст, коли в╕н неправильний, це р╕вновага ╕ гармон╕я протилежностей (вогню ╕ води), коли не випира╓ н╕яка думка, коли ╓ медитац╕я, медитативн╕сть, коли ╓ щастя, Доля щастя. Бог - це Доля, Доля щастя, Доля щаслива, Доля як дв╕йник. Цей дв╕йник з'явля╓ться у людини.

Якби до мене не було геро╖в Укра╖ни, не було Мазепи, Бандери, Шухевича, то я тут, мабуть би, ╕ не стояв, ╕ не казав цього.

Слава Укра╖н╕! Героям слава!]

...

...


ЗМ╤СТ


2003..................................................3

2004..................................................8

2007.................................................12

2008.................................................14

2009.................................................16

2010.................................................17

2012.................................................18

2013.................................................19

[2011.]..............................................20

[2012.]..............................................28

[2013.]..............................................37


Мурашк╕н М.Г.

М91 Вода-вогонь. Дн╕пропетровськ: "Акцент ПП", 2014. - 44 с.


ISBN 978-617-7109-33-3


Ця книга про виший стан людини, про вищий стан його духу, про стан Бога.


УДК 081/082


ББК 94; я44


Л╕тературно-художн╓ видання


МУРАШК╤Н Михайло Георг╕йович


ВОДА-ВОГОНЬ


Укра╖нською мовою


Матер╕ал друку╓ться в авторськ╕й редакц╕╖


Формат 60х84/16. Умовн. Друк. Арк. 2,8


Тираж 700 пр. Зам. N5002


Видавництво ТОВ "Акцент ПП"


пр. К╕рова, 97К, м. Дн╕пропетровськ, 49054


тел. (056) 794-61-04(05)


Св╕доцтво суб'╓кта видавничо╖ справи


сер╕я ДК N 4122 в╕д 27.07.2011.


На обкладинцi використано зображення "Никшарум" (Свiдоцтво про ре╓страцiю авторського права на твiр N 32181).


Зв'язок з автором здiйсню╓ться через електронну пошту й мобiльний телефон:

Е-mail: michailmurashkin@gmail.com

Мобiльний телефон: 097 45 90 308

095 5 81 91 21


Додаткова iнформацiя в ╤нтернетi:

1) michailmurashkinbooks.blogspot.com [або: Издания Михаила Мурашкина]

2) http: // samlib.ru/m/murashkin_m_g/ [або: Мурашкин Михаил Георгиевич - Lib.ru: Журнал "Самиздат"]

3) murashkin.jimdo.com [або: Записи Мурашкина]

4) mgmurashkin.jimdo.com

5) murashkinmg.narod.ru


Мурашк╕н М.Г.

М91 Вода-вогонь. Дн╕пропетровськ: "Акцент ПП", 2014. - 44 с.


ISBN 978-617-7109-33-3


Ця книга про виший стан людини, про вищий стан його духу, про стан Бога.


УДК 081/082


ББК 94; я44


В╕ддруковано в ТОВ "Акцент ПП"


пр. К╕рова, 97К, м. Дн╕пропетровськ, 49054


тел. (056) 794-61-04(05)


Св╕доцтво суб'╓кта видавничо╖ справи


сер╕я ДК N 4122 в╕д 27.07.2011.


2