# Я люблю укра╖нську

Елена Рышкова

Укра╖нi

що бачу в дзеркалi, то вже давно не я,

так свiтло, що летить до нас здалеку

новини оприлюдню╓ сьогоднi

вiд згасло╖ та неживо╖ зiрки.

вона згорiла, але мить пожежi

мандру╓ всесвiтом,

натякуючи знов,

що невiдомо в чому вiдiб'╓ться.


27.11.23


наснилось, що я мов та бабка

повинна змiнитись

та вийти iз панцира нiмфи

i стати собою.

забути про сором образ,

обрати свiй напрям польоту митт"во

та хижою бути до часу.


01.11.23


"коли-небудь" стало маленьким

i я перестала його поминати -

зiбгалось до "завтра", що пише напам'ять

указ до роботи.

так краще, мабуть,

бо за привiдом довгим життя

розгублю i те, що знайшла,

та i те, що знайти не бажала,

"коли-небудь" - мара,

що щастя за горло тримала

та стиснула кiгтi.

даремно,

бо щастя - вода.


15.10.23


я благаю онукiв -

не майте, будь ласка, дiтей,

бо для них буде ненькою хижа вiйна та спокуса

вас питати "Хто винен!" у вирi кровавих iдей,

та пекельного жару наказу ╖х долi - "Готуйся!".

я благаю онукiв - тримайте набо╖ порЯд,

та навчiться до бою ставати як очi вiдкрили,

всi, хто зважив на iнше - тi гно╓м лежать у землi ,

але поле з тим гно╓м столiття iще не звiльнили.

я благаю онукiв -

хай ненависть буде в набiй,

ну, а що до любовi - то буде вона неодмiнно

в оксамитовiм полi з рожевою бульбою мрiй,

де вiйна зжере вас, та чека" нових емоцiйно.


09.10.23


я не знаю, що краще -

молитва доволi слiпа,

не прошу допомоги,

бо кому вона бiльше потрiбна?

все життя - то укладенi щiльно

в брукiвку слова,

по якiй чи до неба,

чи тiльки до тла вiрогiдно.

обирати шляхи -

то вже вищий за все привiлей,

хто отримав, той зна╓

нащо йому видано силку,

та бажа╓ знайти на шляху

конче бiльше iдей,

що врятують вiд звершення

Божу помилку.


06.10.23


коли пролл╓ться мова, як вода

у скло вiрша, що гра╓ хрусталями,

то соломИною я буду мiж вустами

щоб Ти тягнув рiдиною життя,

та розпочав пiзнання вад Cво╖х,

якими надiлив людське подвiр'я,

де я подоба Образу, чи пiр'я,

що вискубав ти з ангелiв

лихих.

так i живу серед стiйких дуреп

з набридлою оманой довголiття,

щоб Ти тягнув мiй напiй пообiддя,

п'янiючи, збиваючись на реп.


25.10.23


коли нарештi я дiйду до джерела,

звiдкiль життя виходить на поверхню -

не вдивовижу буде термiн смертний,

що Ти менi призначив навмання -

так довго люди добрi не живуть,

бо Ти береш найкращих конче рано

i пламенi╓ болем свiжа рана

на Укра╖нi, що погодилась на шлюб

та вироки несе сво╖м "коханцям" -

кривавий подiл чорного засланця

на суповий набiр iз нiг та рук.

земля накри╓ та до попелу зжере,

усiх гостей, котрi прийшли до хати,

одне прошу лиш я - чим юнiсть брати,

бери до себе Ти стару мене".


15.09.2023


я напишу на вечности стене -

"Мы были тут, ты нам должна до гроба,

из пепла нашего замешан твой цемент,

из духа нашего растёт твоя свобода!

мы держим стену, за которой тень,

не ангелы, но чуточку крылаты,

и если наступает будний день,

то потому, что мы его заплаты -

латаем мироздания часы

секундами своей военной жизни -

не вечные, но разве в этом смысл,

когда за нами

вечность

жизнь,

Вiтчизна.


03.07.2022


ми будьмо, та навiть якщо,

холоне вода у стаканах,

i тихо влива╓ться ранок

крiзь на нiч закрите вiкно,

ми будьмо у юних вiршах,

що палим листом полумнiють,

допоки вустами сухими

п'╓мо свiй затямлений страх

в присутностi смертi й вiйни,

з темрявою прямо за кра╓м,

де тiльки грачана навала

гада╓ присутнiсть весни.


25.08.2023


моя туга гаркавим вiршем

розтина╓ столiття на трiски,

всесвiт спить у картатiй колисцi

пiд смертельною вранцi зiркой

та плека╓ свiй сон молодий,

не цураясь нi смертi, нi долi -

куля влучить, снаряди зневолять -

не чека╓ покращання вiн -

все було, i повторення знов

лише iнше записаний текст,

цей закон йому конче знайомий,

що кача╓ колиску у дома

iз покривленим дахом небес.


14.08.23


****

я люблю укра╖нську - вона смачна,

духовита, як теплий хлiб

i лама" ╖╖ розповiдне життя

на шматочки сво╖х утiх.

Пригощайтесь колодязнiй чистотi,

пийте воду ╖╖ порад,

я люблю укра╖нську за тихий смiх,

та гучний пермов гармат.


11.10.2022


*****

не вмiю довгi лагодить вiршi -

вони самi ведуть мене до визначного краю

так, мабуть все вже знають й читачi

теж знають все чого i я не знаю.

нащо писати бiльше нiж та мить,

нащо тримати руку Бога довше?

не вмiю я утримати потiк -

вiн протече по краплi

мимо,

тощо.

11.12.22


*****

бува╓ так, що хочеться додому,

а де той дiм, куди пiшли собi

всi спогади, родина, свiт i доля,

не залишаючи паперу на столi?

за хмарами, що укривають обрiй,

за моря кра╓м, за сiма дверми

сто╖ть мiй дiм i роздмуха" попiл

старезний вiтер в пошуках рiднi.

я знаю, що цi пошуки даремнi,

не треба кiшкою ходити до дверей,

за котрими дитячий плач та чемний

в кiнцеву пiсню звитi вiд тепер.

╖╖ отримаю, благословив спокусу,

не вiдхилю зi страхом чи журбой,

мiй дiм лиш там, де я читаю Стуса,

а де вiн ╓ - даремно пошук той.

06.03.2023


****

приходе час, коли менi не мiсце

в майбутньому, а лише вiдтепер -

минуле, що в'язало руки мiцно

чергою втрат, розтануло в четвер.

i тiльки те, що поруч ма" сенсу,

i розумi"ш розлад всiх часiв,

на ко╖м побудован всесвiт земний -

одвiчний бiй нащадкiв та батькiв.

не розумiючи буття сво╖х онукiв,

не раджу того, що було мо╖м життям -

i ш"ана мо╖м крихiтним здобуткам

нехай мину", як i бiльшисть запитань.

19.03.2023


*****

менi зда╓ться - зупинився час

i всесвiт виходу з полону не чека╓,

повiтря каменем лягло на довгий шлях

вiд ранку до вечiрнього причалу,

та треба йти, шукаючи принад

у кожному розстрiляному часi,

iди вперед, нарiд твiй не на пласi,

хоча вона готована для стад.

07.04.23


*****

невдовзi почнеться життя -

таке кольорове, барвисте,

веснянки блакитне намисто,

розсипано льодом на шлях,

та ночi холоднi, як зле

та чорне смiття на узбiччi,

Украйна хова╓ обличчя,

щоб дiти не бачили це

змарнiле дзеркало вiйни

та рани на рiдному полi -

я знаю, що це ╖╖ доля

до вiку ново╖ весни.


15.04.2023


я не лякаюсь старостi мо╓╖ -

вона пiд лiкоть вдалину мене веде,

╖╖ хода - легке щось та тверде,

як попiл вщент укрито╖ Помпе╖

де пiд скоринкою жеврi╓ться життя

тих днiв, що спаленi у нероздiльних парах

i на вiки залишаться примарою,

що у майбутн╓ римою вплива.


23.04.23


*****

наснився дiм старий - "пятиэтажка"

що по сю пору ледве як сто╖ть,

як зуб гнилий болить та ни" важко -

не видерти, бо до життя обiк. *

там вiкна свiтять наче очi долi,

тепло всерединi, та чисто, як до свят,

мiй дiм - Ковчег у неосяжнiм морi,

що чорним валом б'╓ у дверi втрат.

вiн захлинувся, та пiшов до кращiх,

але в багаттi туга ** жеврi╓, ***

що зможу в долi вимолити щастя -

закрити дверi, щоб не вистудила все.


* рядом

** тоска

*** теплится

13.05.23